ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/9967/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Баранник Н.П.,     
  
                    розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 р. (суддя Прасов О.О.) в адміністративній справі №280/9967/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який має статус фізичної особи-підприємця, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд  визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ045649 від 24.09.2024, прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.
В обґрунтування позовної вимоги позивач вказував на відсутність законних підстав для застосування до нього спірною постановою штрафу за відсутність у водія на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - протоколу повірки та адаптації тахографа до транспортного засобу  MAN, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки в дорозі була змінена резина (шини) у зв`зку з тим, що вибухнули два ската. Водій добирався до пункту сервісу тахографів, мав діючий  протокол перевірки та адаптації тахографа UA 040 № 0008226 від 10.11.2023. Водій рухався з м. Запоріжжя до м. Кривий Ріг,  де після розвантаження і повернення у пункт дислокації власник звернувся до ПСТ для перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Після відповідних перевірок ПСТ, було видано новий протокол перевірки та адаптації тахографа № UA 0008501 від 26.08.2024 до транспортного засобу НОМЕР_1 , підстава перевірки заміна пневматичних шин. Законодавець визначає обов`язок водія транспортного засобу, обладнаного аналоговим тахографом, мати та надавати для перевірки протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу та тахокарти. При проведенні перевірки водій надав і карту водія, і роздруківку роботи та відпочинку водія, який здійснював перевезення 26.06.2024. Отже висновок відповідача про відсутність у водія одного з документів, визначених п. 3.3 Інструкції № 385 є хибним.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що  адміністративно-господарський штраф застосовується за відсутність на момент перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа UA 040 № 0008226 від 10.11.2023 взагалі як документа, однак при перевезенні вантажу 26.08.2024 був у водія в наявності вказаний документ. Інспектор не наділений повноваженнями самочинно, на власний розсуд вирішувати, що протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу UA 040 № 0008226 від 10.11.2023 вважається недійсним чи не представленим для перевірки через те, що у ньому виявлено невідповідність.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване,  вказуючи, що пред`явлений водієм протокол перевірки та адаптації тахографа містить дані про розмір пневматичних шин, а саме 295/80 R22.5, але в ході проведення рейдової перевірки встановлено, що шини транспортного засобу МАN, державний номер НОМЕР_1 , причіп ДСАН, державний номер НОМЕР_2 , мають розмір 315/70 R22.5, а відповідно до п. 2.6 Інструкції № 385 пункт сервісу тахографів виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа, тобто наданий водієм протокол перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу є протермінований, адже відбулась зміна розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу. Оскільки, вказаний протокол містить недійсні дані щодо розміру пневматичних шин, протокол перевірки та адаптації тахографа відсутній.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено  статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ045649 від 24.09.2024 до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. 00 коп. У вказаній Постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ045649 від 24.09.2024 зазначено: «… ФІЗИЧНА ОСОБА-ПІДПРИЄМЕЦЬ ОСОБА_2 26.08.24р., 83 км + 720 м а/д Н-11 Дніпро – Миколаїв, Акт №АР062141 допущено порушення вимог ст.34, ст.48 ЗУ «Про авто. транс.», п.6.1 наказу МТЗУ 340 від 07.06.10, п.3.3 розділу ІІІ наказу МТЗУ №385 від 24.06.10, а саме: під час перевезення вантажів, перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» …».
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено  статтею 308 цього ж Кодексу.
Згідно пункту «а» частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями. Згідно частини 3 статті 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.
Верховний Суд у постанові від 19 березня 2020 р. в адміністративній справі №823/1199/17 дійшов висновку, що приписи пункту «а» частини 1 статті 10 вказаної Конвенції є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.
У відповідності до зазначеної вище  Конвенції Міністерство транспорту та зв`язку України наказом № 340 від 07.06.2010  затвердило Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106).
Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів  та порядок його обліку.
Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв; під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій; транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем; сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств; закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності; транспортними засобами спеціального та спеціалізованого призначення суб`єктів господарювання незалежно від форм власності, що здійснюють експлуатаційне утримання, будівництво та поточний ремонт автомобільних доріг загального користування, вулиць у населених пунктах, а також інших об`єктів транспортної інфраструктури в радіусі не більше 150 км від об`єкта будівництва (ремонту), які обладнані спеціальними світловими сигнальними пристроями відповідно до пункту  3.6  розділу 3 Правил дорожнього руху, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за умови наявності у водія відповідного транспортного засобу первинного документа, що фіксує маршрут руху такого транспортного засобу, а також у разі забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів і виникнення інших перешкод у дорожньому русі.
Згідно п. 61 Положення № 340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Тахограф - це обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв (п.  1.5 Положення № 340).
Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" №  2344-III  (Закон № 2344-ІІІ) визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до  статті 48 Закону №  2344-III  автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, перелік документів, наведений у  статті 48 Закону №  2344-III  не є вичерпним.
Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у  статті 48 Закону №  2344-III  документів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених  статтею 60 Закону № 2344-ІІІ. При цьому  Законом № 2344-ІІІ  передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.
Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2025 р. у справі №440/2336/23.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є перевізником, транспортний засіб марки MAN номерний знак НОМЕР_1 обладнаний тахографом. Ці обставини сторонами підтверджені.
Однак, під час перевірки водій надав протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 10.11.2023, в якому зазначений розмір пневматичних шин – 295/80 R22/5 (а.с.9). Натомість фактично на транспортному засобі були встановлені шини 315/70 R22.5. Тобто, наданий протокол перевірки UA 040 №0008226 від 10.11.2023 вважався би дійсним за умови наявності на транспортному засобі шин  295/80 R22/5. 
          Пунктом 2.6. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241) – в редакції, чинній станом на день прийняття спірної постанови, пункт  сервісу  тахографів (ПСТ)  виконують  перевірку  та  адаптацію  тахографів  до транспортних  засобів відповідно  до  вимог  ЄУТР  періодично кожні два роки, а також у разі зміни типу   розмірів   пневматичних    шин    автомобільного транспортного засобу.
Позивач стверджував, що водій вимушений був в дорозі здійснити заміну шин внаслідок їх пошкодження, про що останній заявив інспекторам при перевірці. Суд першої інстанції такі доводи не прийняв в якості підстави для скасування спірної постанови, оскільки позивачем не надано до суду безспірних доказів того, що 26.08.2024 у дорозі вибухнули дві шини. Позивачем не обґрунтовано позовну заяву з урахуванням часових меж подій 26.08.2024, зокрема – час навантаження вантажу, час вибуху 2 шин (одночасно чи почергово), час витрачений на заміну 2 шин, час придбання та час прибуття з м.Львова до м.Запоріжжя 4 шин колісних 315/70R22,5.
Колегія суддів, у свою чергу, звертає увагу, що за приписами статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, на підставі доказів (ч. 1с. 72 Кодексу).
Статтею 77  Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78  цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду докази на підтвердження правомірності застосування до позивача штрафу. Позивач, у свою чергу, обмежився констатацією обставини заміни шин у дорозі. 
Колегія суддів вважає, що сучасні технічні засоби комунікацій (телефон, смартфон) дозволяють здійснити як фото, так і відеофіксацію подій із зазначенням їх дати, часу та дислокації, у даному випадку, - пошкодження шин та їх вимушена заміна водієм в дорозі. Такі фото та відео могли розглядатись судом в якості належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження доводів позивача. Однак,  позивачем суду не було надано жодних доказів на підтвердження наведених вище доводів.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Фізичної особи - підприємця   ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 р. в адміністративній справі №280/9967/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 03 грудня 2025 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник