Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/8790/25
Номер провадження2-а/711/85/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі:

головуючого судді: Кондрацької Н.М.,
за участю секретаря: Мелещенко О.В., 
позивача ОСОБА_1 
представника позивача адвоката Ткачук-Коваленко О.В.
представника відповідача згідно довіреності Мельник-Кірієнко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткачук – Коваленко Олексій Валерійович, до інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Керницького Тараса Романовича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

До Придніпровського районного суду міста Черкаси звернувся з позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткачук-Коваленко О.В., до інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області Керницького Т.Р., УПП в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
У позові зазначає, що 13 вересня 2025 року за адресою Хмельницька область, дорога А/Д М30 Стрий – Умань - Дніпро - Ізварине 277км 700м на блок-посту поліцейським Керницьким Тарасом Романовичем, був зупинений автомобіль Mitsubishi Eclipse, держ.номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .
Після зупинки поліцейський звинуватив водія в порушенні вимог знаку 3.41 «Контроль», а саме здійсненні руху без зупинки, чим порушив п. 8.4 ПДР - Порушення вимог заборонних знаків.
На вимогу водія поліцейський назвав причину зупинки, а саме проїзд під знак 3.41. 
Водій ОСОБА_1 не розуміючи суті допущеного порушення запитав чи вірно у відповідності до вимог ПДР України встановлений та розміщений знак 3.41 «Контроль».
Ще одним запитанням до поліцейського, було питання, чому зараз всі інші автомобілі рухаються без зупинки і їх не зупиняють за нібито допущене порушення?. На запитання водій не отримав відповідей.
Поліцейський, Керницький Тарас Романович, не зміг відповісти щодо законності розміщення блокпосту, але в усній формі запевнив, що їхній блокпост обладнано згідно узгодженої схеми і повністю відповідає схемі.
На прохання водія поліцейський надав графічний документ під назвою "Схема організації дорожнього руху при розташуванні блок-постів на автомобільних дорогах загального користування державного значення М-30 Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине км 277+700" затверджену УП у Хмельницький області за підписом начальника УПП в Хмельницькій області капітаном поліції Романом Оксенюком.
Зазначає, що відповідно до схеми, розміщення блок-посту, розміщення та встановлення дорожніх знаків зроблено з порушеннями та не відповідністю до вимог Закону про дорожній руху, вимог ПР України та не відповідністю до національних стандартів.
Смоляр Р.А. на місці заявив клопотання про перенесення слухання справи за місцем прописки та проживання, а також через необхідність надання йому час для підготовки до участі у розгляду справи та надання своїх доказів. В клопотанні було відмовлено. Поліцейський повторив, що все згідно схеми та передав водію вже винесену постанову на підпис.
Позивач не погоджується з постановою та надає свою оцінку ситуації:
Відповідно до фактичних обставин Блок-пост стоїть на межі Вінницької та Хмельницької області, на чотирьох смуговій дорозі, по дві смуги в кожному напрямку, з роздільною смугою посередині, звужуючи та зупиняючи весь транспорт, що рухається по ній. Відповідно через такі штучні обмеження швидкості абсолютно всі водії збиваються в купу, утворюючи чергу проїзду через блок-пост.
Рухаючись в тісній черзі, за вантажівкою з напівпричепом, всі обмеження були враховані, та зупинки були зроблені зважаючи на рух авто попереду.
Враховуючи проїзд попереднього авто, без повної зупинки, та звернувши увагу на проїзду показував кругові рухи жезлом, що дає вказівку рухатися швидше, було прийняте рішення рухатися з тим же темпом та не скупчувати автомобілі за собою.
Також під час зниження швидкості та русі в черзі, позивач, як водій, мав достатньо часу роздивитись всю організацію процедури зниження швидкості.
Зокрема дорога, по якій він рухався, має чітку намальовану розділювальну смугу, що згідно з п.12.6 ч. Г ПДР означає максимальну дозволену швидкість в 110км/год.
Також звернув увагу на дуже маленький знак попередження про блок-пост на стовпі з обмеженням швидкості 20км/год. Цей знак не відповідає вимогам державного стандарту до дорожніх знаків.
Це було дуже не типово, проїхавши декілька блок-постів в інших областях, тому що скидання швидкості було не рівномірне.
Згідно з вимогами ПДР України: знак 3.29 згідно з ДСТУ 4100:2021 (п. 14.5.25) - повинно використовуватись ступінчате зниження швидкості з кроком не більше 20км/год.
Ступінчате зниження швидкості перед вказаним блок постом не відповідає правилам та має характер 110км/год -> 70км/год -> 50км/год -> 20км/год -> 10км/год. Відповідно між типом дороги в 110км/год та першим знаком обмеження руху різниця складає 40км/год, далі між 50 км/год та 20 км/год складає 30 км/год зменшення швидкості і це перевищує встановлену норму.
Після ознайомлення з узгодженою схемою організації конкретного блок посту було виявлено розміщення багатьох різних не зрозумілих конструкцій та елементів, які знаходяться безпосередньо на дорозі, та деяких конструкцій, яких не існувало насправді, як шлагбаум. Також перед та безпосередньо на блок-посту додатково встановлено купу різних не зрозумілих конструкцій у вигляді додаткових червоно-білих діагональних знаків серед конусів. На схемі також є помилки в описі. Наприклад не правильна назва знаку поряд зі знаком 4.7. Згідно зі схемою поряд зі знаком 4.7 повинен бути знак 2.3 «Головна дорога», але зображено інший знак. При зворотному проїзді повз блок-пост було помічено, що знак 3.41 має білий фон, хоча на схемі повинен мати жовтий. Щодо знаків обмеження швидкості в 10км/год та 20км/год, то вони не виглядають нормально та не відповідають стандартам згідно сітки ДСТУ 4100:2021 (Додаток А, п. А.3). Також в тому ж ДСТУ 4100:2021 (ст.9, Таблиця 3) відсутній знак 3.41 з жовтим фоном, щодо якого поліцейський вбачає порушення у водія.
Під час спілкування з поліцейським, водій ОСОБА_1 особисто ознайомився з описом знаку 3.41, а саме: «Знак забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.». Пункт 12.10 пише: «12.10. Додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно. При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта. У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.».
Натомість повідомивши поліцейського про порушення встановлення розміщених дорожніх знаків обмеження руху, отримав негативну відповідь та заперечення.
Вважає, що блок-пост не відповідності узгодженій схемі та має помилки в самій схемі. Так, є не відповідність встановленого знаку 3.41 згідно ДСТУ 4100:2021, а саме з жовтим фоном, є не відповідність ступінчатому використанню знаків 3.29, а саме перевищення максимально допустимого кроку зниження швидкості.
Зважає на пункт 12.10 ПДР, а саме: «У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху. (N? 668 від 18.07.2012)».
Просить скасувати винесену постанову ЕНА № 5711434 від 13.09.2025 щодо ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення, стягнути з відповідачів судовий збір.
Ухвалою суду від 25.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
До суду 21.10.2025 надійшов відзив на позовну заяві від представник Департаменту патрульної поліції УПП в Хмельницькій області. У відзиві зазначається, що вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 розділу 8 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Беручи до уваги дорожню обстановку на ділянці дороги А/Д М30 277 км. + 700 м., де знаходиться блок-пост «Давидківці», організовану у відповідності до схеми ОДР (Додаток додано позивачем до позовної заяви), перед заїздом на блок-пост за допомогою д.з. 3.29 ПДР України організовано ступінчасте зниження швидкості та встановлено д.з. 3.41 ПДР України «Контроль».
Відповідно до розділу 33 ПДР України дорожній знак 3.41 "Контроль" забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).
Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.
Згідно п. 2.10 ПДР України Додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть водитися тимчасово і постійно.
При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 ов?язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта.
У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.
З огляду на наявну схему ОДР на А/Д М-30 277 км. + 700 м., організацію здійснено у відповідності до зазначених вище норм ПДР України, а саме, за допомогою д.з. 3.29 ПДР України організовано ступінчасте зниження швидкості, дз. 1.5.3 ПДР України попереджає про звуження проїжджої частини, а д.з. 3.41 ПДР України - "Контроль", забороняє проїзд без зупинки перед блок-постом.
Відповідно водій повинен зупинитися за наявності знаку 3.41 ПДР України, адже проїзд без зупинки заборонено.
Щодо обставин справи повідомляє, 13 вересня 2025 р. під час виконання своїх службових обов?язків інспектором патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Керницьким Т.Р. (надалі - інспектор) було виявлено, що Позивач (водій), керуючи транспортним засобом марки Мітсубіші д.н.з. НОМЕР_2 на А/Д М-30 277 км. + 700 м. не виконав вимогу д.з. 3.41 ПДР України, який встановлено з поетапним обмеженням швидкості руху шляхом встановлення необхідної кількості знаків 3.29 ПІДР України, а саме здійснив рух без зупинки, чим порушив п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р. N? 1306, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Після зупинки транспортного засобу, інспектор підійшов до водія, представився, пояснив причину зупинки, а саме невиконання вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль».
У зв?язку із вищевикладеним, згідно ст. 284 КУпАП інспектором 13.09.2025 року було винесено постанову ЕНА N?5711434 по справі про адміністративне правопорушення та застосовано до гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
13 вересня 2025 р. інспекторами патрульної поліції проводилась фіксація на місці вчинення адміністративного правопорушення.
На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора 475330, зазначеного в п.7 оскаржуваної постанови (Додаток N?l, clip-0) зафіксовано зупинку ТЗ марки Мітсубіші д.н.з. НОМЕР_3 на А/Д М-30 277 км. + 700 м., у зв?язку із тим, що водій не виконав вимогу д.з. 3.41 ПІДР України, а саме здійснив рух без зупинки.
Інспектор повідомив водію причину зупинки у зв?язку із невиконанням вимог д.з. 3.41 ПДР України, на що водій із здивуванням зазначив: «А що я повинен виконати був? Давайте почитаємо!.... Їхав за фурами і не бачив...» (Додаток N?1, clip-0, час відео 11:56:00). Інспектор наголосив водію, що під час керування Т3 він повинен дотримуватися вимог ПДР України, зокрема п.2.3 б) ПДР України, а саме бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі Додаток N?1, сlіp-0, час відео 11:57:00).
Зауважує, що всі обставини, які зазначаються у позовній заяві жодним чином не повідомлялися інспектору та не згадувалися ні після зупини Т3, ні під час розгляду справи, та після отримання копії постанови.
Зазначає, що відповідно до п.8.8 ПДР України регулювальник може подавати інші сигнали, зрозумілі водіям і пішоходам.
Позивач не суб?єктом, що має право скасовувати рішення щодо організації дорожнього руху, в даному випадку схему організації дорожнього руху на даній ділянці дороги, чинну і на даний момент. У даному випадку водія притягнуто до адміністративної відповідальності саме за невиконання вимог д.з.3.41 ПДР України, а не за інші порушення правил.
Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
У подальшому до суду 28.10.2025 надійшла відповідь на відзив у якому адвокатом Ткачук-Коваленком О.В. зазначено, що в позовній заяві вказується про порушення конкретно державних стандартів щодо ступінчатого зниження швидкості, а саме норм ДСТУ 4100:2021 щодо правильності встановлення знаків зниження швидкості не більше 20км/год між знаками.
Проте в реальності перед блок постом швидкість зменшується не лінійно та більше дозволених 20км/год, фактично 30км/год між знаками, що можна побачити на долученому відео з відеореєстратора, згідно долученого відео "проїзд повз блок пост в момент зупинки водія перед складанням постанови ч1" фрагмент між 0:33хв та 0:42 хв та долученого фото "ступінчате зменшення швидкості 3.PNG".
Відповідно відповідач не враховує 12.10 ПДР щодо неможливості притягнення до відповідальності відповідача, та вказує на обов?язковість зупинки перед знаком 3.41, який встановлено з порушеннями та не може мати юридичної сили згідно 12.10.
В абзаці 10 відповідач стверджує, що блок-пост організовано згідно схеми ОДР на А/Д М-30 277км+700м, проте відповідач не надає жодних доказів правильної реальної організації блок- посту, про що вказано у позовній заяві та на долученому відеозаписі з відеореєстратору.
Тому можна зробити висновок, що відповідач не ознайомився з усіма матеріалами справи, а саме наданими доказами зі сторони позивача.
Також Відповідач не надав жодного коментаря щодо правильності схеми ОДР на А/Д М-30 277км+700м, в якій позивач вбачає порушення організації блок посту в реальності, та порушенні тієї ж вимоги ДСТУ 4100:2021, щодо правильності встановлення знаків зниження швидкості не більше 20км/год між знаками.
Автомобільна дорога М-30 в межах 277 кілометра має ознаки дороги згідно 12.6 г) ПДР, на якій дозволено рухатись до 110км/год, тому що складається з окремих проїзних частин, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, згідно долученого відео "проїзд повз блок пост в момент зупинки водія перед складанням постанови чІ" на всьому проміжку відео.
Тому можна зробити висновок, що блок пост організовано не згідно схеми ОДР на А/Д М-30 277км+700м, а також з порушенням стандарту ДСТУ 4100:2021 (п. 14.5.25), а саме порушенням встановлення ступінчатих знаків обмеження швидкості, які за вимогою ПІДР повинні бути встановлені перед знаком 3.41 Контроль, за що водій, згідно з 12.10 ПІДР не може бути притягнутий до відповідальності.
По схемі ОДР на А/Д М-30 277км+700м перед блок постом повинні бути встановлені знаки 3.29 по черзі 70км/год - 50км/год - 30км/год - 10км/год.
В реальності ж встановлено знаки 70км/год - 50км/год - 20км/год - 10км/год, що видно при перегляді долученого відео "проїзд повз блок пост в момент зупинки водія перед складанням постанови ч1" на всьому проміжку відео або переглянувши фото зі знаками на долучених фото матеріалах з назвами "ступінчате зменшення швидкості 1.PNG","ступінчате зменшення швидкості 2,PNG", "ступінчате зменшення швидкості 3.PNG".
Сама схема ОДР на А/Д М-30 277км+700м також узгоджена з порушеннями чинних національних стандартів згідно з ДСТУ 4100:2021 (п. 14.5.25), а саме вказує знаки 3.29 ПДР починаючи з 70км/год, без нанесеного 90км/год, який згідно ДСТУ повинен бути перед 70км/год через тип дороги. Від 110км/год зниження швидкості можливе максимум по 90км/год згідно ДСТУ, а вже після 90км/год можливо встановлювати 70км/год.
Поліцейський повинен був надати всі докази щодо ймовірного порушення, натомість поліцейський повідомив водію про ще одне ймовірне порушення згідно 2.3 ПДР, а саме бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і тп. 3 чого водій зробив висновок, що поліцейський не бажає об?єктивно оцінити обстановку, та надати всі докази порушення.
Такий висновок був підтверджений далі під час винесення постанови, а саме поліцейський відмовив проханню водія у перенесенні розгляду справи за місцем прописки, щоб водій скористався правом залучитись послугами захисника та оцінити звинувачення в спокійній обстановці.
Згідно запису з відеореєстратора автомобіля поліцейський виконував круговий рух жезлом, що означає "рух вперед" або вказівка водію збільшити швидкість.
Сам Відповідач у абзаці 26, де вказує що: - відповідно до пункту 8.8 ПДР регулювальник може подавати інші сигнали, зрозумілі водіям і пішоходам.
Враховуючи пункт 8.3 ПДР , де вказано що "Сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов?язковими для виконання.", водій не мав обов?язку зупинятись на знак 3.41 ПДР "Контроль", так як рух контролювався безпосередньо поліцейським ОСОБА_2 з використанням жезла, що видно на долученому відеозаписі з відеореєстратора автомобіля.
Згідно з пунктом 1.10 ПДР "регулювальник — поліцейський, що виконує регулювання дорожнього руху у форменому одязі підвищеної видимості з елементами світлоповертального матеріалу за допомогою жезлу, свистка." на момент проїзду блок посту поліцейський Керницький Т. Р. мав жезл та світловідбивний елемент жилет.
Згідно з вищенаведеним позивач вважає, що його ввів в оману поліцейський, що жестикулював жезлом, відмови поліцейського щодо бажання водія до детальнішого ознайомлення зі схемою та правилами організації знаку 3.41, невідповідність блок-посту узгодженій схемі та помилках в самій схемі, не відповідність встановленого знаку 3.41 згідно ДСТУ 4100:2021, а саме з жовтим фоном, не відповідність ступінчатому використанню знаків 3.29, а саме перевищення максимально допустимого кроку зниження швидкості. 
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Додатково повідомили, що відповідач виконав вимоги жесту поліцейського, який показав «проїзд без зупинки». Поліцейський був одягнутий у світловідбивний жилет, поліцейську форму, мав нагрудний знак та давав вказівки, мав жезл. Не заперечував, що під`їжджаючи до блок-посту бачив знак «Стоп. Контроль», але все ж керувався тим, що регулювальник показував рухами – рухатись без зупинки, а саме він знизив швидкість, жезл регулювальника показував угору і він почав рух, потім регулювальник підняв жезл угору і позивач зупинився. На запинання позивача щодо причини зупинки поліцейський пояснив, що є невиконання вимог знаку щодо зупинки. Також позивач повідомив, що він не згідний з розташуванням знаків. Наголошує, що хоча у позовній заяві і не указується щодо порушення п. 8.3. ПДР, але це описується.
Представник Департаменту патрульної поліції УПП в Хмельницькій області у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечила щодо задоволення позовної заяви з підстав, зазначених у відзиві. Пояснила, що позивача було притягнуто до відповідальності за невиконання знаку 3.41, розташування знаків щодо поступового зменшення швидкості не мають відношення до цього та це не впливає на суть правопорушення. Звернула увагу, що рух жезлу поліцейського означав – зупинку за невиконання знаку, а позивач не вірно трактує знак регулювальника.
Заслухавши представника позивача, позивача, представника відповідача, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно, повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови серії ЕНА № 5711434, 13 вересня 2025 року об 11:57:41 (дорога А/Д М30 Стрий - Ізварине 277км 700м) водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Мітсубіші д.н.з. НОМЕР_2 на А/Д М-30 277 км. + 700 м. не виконав вимогу д.з. 3.41 ПДР України, який встановлено з поетапним обмеженням швидкості руху шляхом встановлення необхідної кількості знаків 3.29 ПІДР України, а саме здійснив рух без зупинки, чим порушив п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України – порушення вимог заборонних знаків. Постанову виніс інспектор 2 взвод 3 ротиа1 батальйону УПП в Хмельницькій області Керницький Т.Р.
Позивач не погоджуючись з постановою звернувся до суду.
В силу приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Судом у судовому засідання досліджені DVD диски, надані позивачем та відповідачем. 
На наданому позивачем диску міститься відео «проїзд перед складанням постанови», з якого вбачається рух автомобіля без зупинки перед та після знаку «Стоп. Контроль» та зафіксовано поліцейського, одягнутого у жилет, який після проїзду автомобілем указаного знаку, піднімає жезл уверх та показує вниз та у бік (11:03:510). На цьому ж диску міститься відео повторного проїзду блок-посту, де зафіксовано рух автомобіля та поліцейського, одягнутого у жилет, який перед автомобілем, що рухається виконує швидкі рухи жезлом піднятим уверх (11:28:150.)
З переглянутого також вбачається, що на дорозі наявне поетапне обмеження швидкості руху шляхом встановлення відповідних дорожніх знаків, при цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29, встановлено відповідні дорожні знаки, які попереджають про наближення до відповідного об`єкта.
З диску, наданого відповідачем, вбачається, що водій на запитання поліцейського щодо невиконання знаку 3.41 відповів, що не бачив знак і запитав, що він повинен був виконати. Водію було розтлумачено вимоги встановлених знаків, їх підстава, вимоги щодо них, запропоновано оглянути встановлені знаки та план-схему щодо їх встановлення (11:56, 11:57, 11:59).
Під час розгляду адміністративної справи поліцейським Смоляру Р.А. роз`яснювались права, зокрема право на правничу допомогу, який просив у свою чергу перенести розгляд справу у зв`язку з його перебуванням у відрядженні та зауважив, що встановлені знаки не відповідають закону. Клопотань про залучення захисника або прохання скористатись правничою допомогою водій не висловлював (12:06-12:08).
Отже, Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306.
Згідно з п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Однією з підстав зупинки транспортного засобу є порушення водіями Правил дорожнього руху України.
Пунктом8.2-1розділу 8 Правил дорожнього руху встановлено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.
Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.
Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.
Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).
Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.
Пунктами 8.1. - 8.2. ПДР України визначено також, що регулювання дорожнього руху здійснюється окрім дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.
Пунктом 8.4 в) цих Правил передбачено дію дорожніх знаків, зокрема заборонних знаків, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Дорожній знак 3.41 ПДР України «Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду та платних дорогах тощо).
Вказівка на заборону проїзду без зупинки перед контрольними пунктами чітко свідчить, що виїжджати на контрольний пункт без зупинки заборонено, що спрямовано на забезпечення належної організації здійснення заходів на контрольному пункті для виконання завдань і мети установлення контрольного пункту, залежно від виду контрольного пункту. Водій при наближенні до дорожнього знаку 3.41 "Контроль" повинен знизити швидкість і повністю зупинитися і не в`їжджати на контрольний пункт, тим самим не заважати здійсненню заходів контролю на ньому уповноваженим особам щодо інших водіїв. Після отримання дозвільного сигналу або вказівки співробітника на пункті контролю продовжити рух на пункт контролю для здійснення заходів контролю і продовжити рух тільки після отримання дозволу.
Контрольні пропускні пункти можуть мати місця, призначені для здійснення контрольних заходів, а також місця, призначені для інших цілей, як то розташування персоналу, тощо.
Так, блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану (п. 3 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 №1455).
Застосовується указаний знак лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.
Відповідно до вимог пункту 14.5.33 Національного стандарту України ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки Дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» Знак 3.41 «Контроль» застосовують для заборони ТЗ проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Перед наближенням до місця встановлення знака 3.41 потрібно застосувати ступінчасте обмеження швидкості за допомогою попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 відповідно до 14.5.25 та/або 3.31.
Суд, підсумовуючи переглянуті диски сторін, вбачає, що на відео зафіксовано рух авто, візуально знак 3.41 з лицевої сторони, проїзд указаного знаку без зупинки та після цього різкий рух поліцейського жезлом вгору та вниз. 
При цьому, суд ураховує сукупність доказів: безпосередньо відео, на якому зафіксовано 1) факт того, що позивач не зупинив транспортний засіб та продовжував рух далі, зупинившись тільки після сигналу поліцейського, 2) факт встановлення та послідовність розташування дорожніх знаків, в тому числі знаку 3.41, 3) дані відео з нагрудної камери поліцейського, з якої вбачається, що інспектор пропонував водієві перевірити розташування знаку, на яку позивач не погодився, роз`яснення прав водієві при складанні постанови, 4) надану позивачем схему організації дорожнього руху при розташуванні блок-постів на автомобільних дорогах загального значення М30 Стрий – Умань - Дніпро - Ізварине км 277+700, погоджену Службою автомобільних доріг у Хмельницькій області, затверджену Управлінням патрульної поліції у Хмельницькій області.
Позивач наголошує, що не вчинив порушення Правил дорожнього руху, оскільки вказаний дорожній знак встановлений з порушенням ДСТУ4100:2021, а неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Суд звертає увагу, що дійсно ДСТУ 4100:2021 встановлює стандарти для дорожніх знаків, однак, навіть якщо знак не відповідає ДСТУ, але при цьому є видимим, то сама лише його невідповідність стандартам не виключає обов`язку дотримання вимог дорожнього знаку. 
Водночас із наданого відео позивачем вбачається, що дорожній знак 3.41 є повністю видимий, а тому він мав реальну можливість побачити цей знак і зобов`язаний був виконати вимогу цього дорожнього знаку, здійснивши зупинку транспортного засобу. 
Також з наданих відповідачем доказів вбачається, що перед наближенням до місця встановлення знаку 3.41 застосовано ступінчасте обмеження швидкості за допомогою попереднього встановлення знаків 3.29.
Окрема варто звернути увагу, що установлена кількість знаків надає можливість водієві поступово знизити швидкість до зупинки, а відсутність знаку з певним цифровим визначенням швидкості саме по собі не надає право водієві не виконувати заборонний знак.
Суд також зауважує, що чинне нормативне регулювання порядку використання дорожніх знаків не забороняє можливості використання будь-яких дорожніх знаків у випадках, не передбачених стандартом ДСТУ 4100:2021 та Правилами дорожнього руху, якщо необхідність такого застосування обґрунтована конкретними умовами дорожнього руху (п. 14.1.4 ДСТУ 4100:2021).
Також суд вважає за необхідне наголосити, що на території України введено воєнний стан, а перевірка документів для встановлення осіб, які здійснюють рух автомобілем здійснюється через стаціонарні блокпости, що і обумовлено необхідністю встановлення знаку 3.41 «Стоп-контроль».
Отже, наближаючись до такого дорожнього знаку та стаціонарного блок-посту, позивач мав виконати вимоги ПДР та здійснити зупинку свого транспортного засобу.
Щодо твердження позивача, що він керувався правилами пріоритетності, за якими регулювальник має вищий пріоритет перед дорожніми знаками, і не здійснив зупинку, побачивши рух жезлом, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.
Згідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України регулювальник - поліцейський, що виконує регулювання дорожнього руху у форменому одязі підвищеної видимості з елементами із світлоповертального матеріалу за допомогою жезлу, свистка. До регулювальника прирівнюються працівники військової інспекції безпеки дорожнього руху, дорожньо-експлуатаційної служби, черговий на залізничному переїзді, поромній переправі, які мають відповідне посвідчення та нарукавну пов`язку, жезл, диск з червоним сигналом чи світлоповертачем, червоний ліхтар або прапорець, та виконують регулювання у форменому одязі.
Відповідно до пункту 5, абзацу 11 пункту 10 такого Порядку в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду уповноважена особа Національної поліції має право зупиняти такі транспортні засоби. Таким чином поліцейські на блокпосту, в тому числі й на якому було зупинено позивача, не несуть функції регулювальника дорожнього руху, а їх знаходження має інше призначення.
Крім того, позивач, під час зупинки транспортного засобу не повідомляв, що не здійснив зупинку зважаючи на сигнал поліцейського, а у судовому засіданні позивач підтвердив факт того, що він не зупинив свій транспортний засіб перед дорожнім знаком 3.41 при переїзді блок-посту, а у позовних вимогах серед іншого є посилання на введення його в оману жестами поліцейського, що ніяким чином не звільняє позивача від адміністративної відповідальності.
Таким чином, доводи позивача про неправомірність та невідповідність встановлення дорожнього знаку 3.41 Розділу 33 ПДР України до вимог обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами п. 12.10. Правил та стандартів ДСТУ, виконання сигналів жезлом регулювальника і його право у такому випадку не дотримуватись вимог дорожнього знаку, суд знаходить такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачем норм діючого законодавства.
У даному випадку, основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого, підтверджено відеоматеріалами сторін, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.
Аналізуючи при цьому пояснення позивача, суд ставить їх під сумнів, оскільки вони від моменту початку спілкування із поліцейським та до надання пояснень у судовому засіданні, поступово змінюються, доповнюються новими підставами та обставинами, та оцінює їх, як спробу уникнути від відповідальності, та переконує суд, що позивач обирає поступово вдалі версії для свого захисту. 
Такі спроби критично знижують рівень довіри до всіх інших пояснень позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення посадова особа відповідача, керуючись ст.ст. 33,284 КУпАП застосувала до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Оскаржувана постанова винесена у відповідності до Наказу МВС України від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора.
Таким чином, інспектором в повній мірі було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279, 280 КУпАП, було з`ясовано чи вчинено правопорушення, чи підлягає водій адміністративній відповідальності.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, а також враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи зазначені вище обставини, суд дійшов переконання, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити, а оскаржувану постанову залишити без змін.
Згідно зі ст.246 ч. 5 п. 2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача, а тому підстави для компенсації понесених позивачем витрат по сплаті судового збору за рахунок відповідача відсутні.
Керуючись ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткачук – Коваленко Олексій Валерійович, до інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Керницького Тараса Романовича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:	  	Н.  М.  Кондрацька