ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 760/21777/23 
провадження № 51-3411км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
захисника (відеоконференція)                        ОСОБА_6 ,
засудженого (відеоконференція)                   ОСОБА_7                                                  
розглянув у відкритому судовому засіданнікасаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                                 № 12022100050002098 за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця                          с. Бортничі Бориспільського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 318, ч. 2 ст. 318 КК України.
 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Солом`янського  районного суду м. Києва від 29 березня 2024 року  ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 308 КК України до покарання  у виді  позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 308 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на 3 роки; за ч. 1 ст. 318 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 318 КК України - до покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 
На підставі положень ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на 3 роки. 
На підставі положень ст. 75 КК України ОСОБА_7  звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки й покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він із 08.08.2020, перебуваючи на замісній підтримуючій терапії в ТОВ «Українська клініка трансформації», вже отримуючи за призначенням лікаря рецепти на придбання для прийому лікарського засобу «Buprenorphini», що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, бупренорфін, 26.01.2022 умисно прибув до іншого суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Медичний центр Голдмед», що за адресою: м. Київ вул. Олени Теліги, 43, приміщення 99 А, де подав заяви про отримання наркотичних засобів, а також уклав угоду про надання медичних послуг, приховавши від працівників медичної установи інформацію про перебування на лікуванні в іншому медичному закладі, а саме в ТОВ «Українська клініка трансформації», де він вже отримує рецепти на купівлю наркотичних лікарських засобів.
В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на придбання наркотичного засобу шахрайським шляхом, 26.01.2022 ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні ТОВ «Медичний центр «Голдмед», що за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 43, приміщення 99, літера А, шляхом обману лікаря, що виразилося в укритті факту перебування на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю у іншому медичному закладі та отримання у її рамках наркотичного засобу «Бупренорфін», шляхом підписання відповідних документів, що він не перебуває на лікуванні в інших медичних закладах, де йому вже призначені наркотичні засоби, отримав рецепт на спеціальному рецептурному бланку № 3 (Ф.3) на право одержання в аптечних закладах лікарського засобу, що містить наркотичний засіб бупренорфін, для його прийому в домашніх умовах згідно з рекомендаціями лікаря на 5 днів (за схемою) по 5 пігулок на добу в загальній кількості 25 пігулок.
Після цього ОСОБА_7 використовуючи отриманий шляхом шахрайства зазначений рецепт за формою № 3 (Ф.3) та усвідомлюючи незаконність його одержання, придбав в одній з аптек КП «Фармація» у м. Києві (точна адреса в ході досудового розслідування не встановлена) 25 пігулок лікарського засобу «Buprenorphini», який містить у своєму складі наркотичний засіб бупренорфін, тим самим незаконно заволодів вказаним наркотичним засобом.
Крім цього ОСОБА_7 03.06.2022, продовжуючи перебувати на замісній підтримуючій терапії в ТОВ «Українська клініка трансформації», повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння наркотичним засобом шляхом шахрайства з метою його подальшого неконтрольованого використання, прибув до                                 ТОВ «Медичний центр «Гармонія», що  за адресою: м. Київ, проспект Гагаріна, 2/35, де подав заяву про отримання наркотичних засобів, а також уклав угоди про надання медичних послуг, приховавши від працівників медичної установи інформацію про перебування на лікуванні в іншому медичному закладі, а саме в               ТОВ «Українська клініка трансформації», де він вже отримує рецепти на купівлю наркотичних лікарських засобів.
У подальшому ОСОБА_7 шляхом обману лікаря, що виразилося в укритті факту перебування на програмі замісної підтримувальної терапії для хворих з наркотичною залежністю у іншому медичному закладі та отримання у її рамках наркотичного засобу «Бупренорфін», шляхом підписання відповідних документів, що він не перебуває на лікуванні в інших медичних закладах, де йому вже призначені наркотичні засоби, отримав у лікарів рецепт на спеціальному рецептурному бланку № 3 (Ф.3) на право одержання в аптечних закладах лікарського засобу, що містить  наркотичний засіб бупренорфін, для його прийому в домашніх умовах згідно з рекомендаціями лікаря на 5 днів (за схемою) по 5 пігулок на добу в загальній кількості 25 пігулок і, усвідомлюючи незаконність одержання цього рецепту, використав його шляхом пред`явлення в одній з аптек КП «Фармація» у м. Києві                     (точна адреса не встановлена) 25-ти пігулок лікарського засобу «Buprenorphini», який містить у своєму складі наркотичний засіб бупренорфін.
Також ОСОБА_7 07.06.,24.06.,27.06.,01.07.,11.07.,13.07.,18.07.,25.07.,27.07.,02.08., 07.08.,12.08.,19.08.,22.08.,01.09.,05.09.,08.09.,13.09.,22.09., 25.09., 04.10.,08.10.,16.10., 20.10., 27.10., 29.10, 04.11.,12.11., 18.11., 25.11., 01.12., 09.12., 18.12., 24.12., 30.12.2022; 08.01.,14.01., 22.01., 01.02., 12.02.,15.02., 22.02., 26.02., 03.03., 11.03., 15.03.,19.03.,25.03., 30.03.,06.04.2023 у приміщенні ТОВ «Медичний центр «Гармонія», що за адресою: м. Київ, просп. Гагаріна, 2/35, діючи повторно, отримував рецепти на спеціальному рецептурному бланку № 3 (Ф.3), усвідомлюючи незаконність одержання цих рецептів, використав їх шляхом пред`явлення в одній з аптек                       КП «Фармація» у м. Києві (точна адреса в ході досудового розслідування не встановлена) для отримання 25-ти пігулок лікарського засобу «Buprenorphini».
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 було залишено без зміни. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість й призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Зазначає, що апеляційний суд не надав належної  оцінку доводам апеляційної скарги прокурора про безпідставне застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, що призвело до м`якості призначеного покарання, перерахувавши обставини, на які посилався суд першої інстанції. 
Вказує, що суд апеляційної інстанції не врахував належним чином, що вчинені               ОСОБА_7 кримінальні правопорушення є нетяжкими, а за ч. 2 ст. 308 КК України - є тяжким. 
Окрім того, апеляційний суд, погоджуючись із вироком суду першої інстанції, не врахував спосіб вчинення злочинів, кількість епізодів шахрайського заволодіння наркотичним засобом й те, що засуджений незаконно отримав значну кількість пігулок бупренорфіну.   
Вважає, що призначене покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до м'якості призначеного ОСОБА_7 покарання. 
Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із рішенням місцевого суду щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень  ст. 75 КК України, свого рішення належним чином не мотивував, зокрема не обґрунтував підстав, з яких дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Залишивши апеляційну скаргу прокурора без задоволення, апеляційний суд у порушення положень ст. 419 КПК України зазначених доводів, викладених в апеляційній скарзі, належним чином не перевірив і не спростував, вичерпних мотивів щодо підстав їх необґрунтованості в ухвалі не навів, внаслідок чого істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав подану касаційну скаргу. 
Захисник та засуджений заперечували щодо задоволення касаційної скарги прокурора.
Мотиви Суду
Відповідно до змісту ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Виходячи з приписів ст. 419 вказаного Кодексу, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Відповідно до змісту ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема,  застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Згідно з положеннями ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між призначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 308,  ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 318, ч. 2 ст. 318 КК України в поданій касаційній скарзі не оспорюються.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при апеляційному розгляді суд апеляційної інстанції  дійшов висновку, що доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції положень ст. 75 КК України є необґрунтованими, й залишив без зміни вирок місцевого суду у частині звільнення ОСОБА_7  від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, на думку колегії суддів Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на положення закону, згідно з якими при вирішенні зазначеного питання суд має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для справи, та враховувати, що положення ст. 75 КК України застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.
Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який  повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або ухвалення рішення про звільнення від його відбування мають межі, визначені статтями 409, 414, 438 КПК України, які передбачають повноваження судів апеляційної та касаційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість 
Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із рішенням місцевого суду щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі положень  ст. 75 КК України, свого рішення належним чином не мотивував, зокрема не обґрунтував підстав, з яких дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги прокурора, що поза належною увагою апеляційного суду залишилося те, що ОСОБА_7  вчинив умисні  кримінальні правопорушення, одне з яких є тяжким злочином. Також апеляційний суд не надав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_7   учинив значну кількість епізодів шахрайського заволодіння наркотичним засобом.   
Верховний Суд вважає, що висновок апеляційного суду щодо наявності підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України є невмотивованим, зробленим без урахування особливостей правозастосування вказаної норми матеріального права, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності рішення апеляційного суду вимогам статей 370, 419 КПК України.               
Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене й ухвалити законне та обґрунтоване рішення. 
При цьому суду потрібно зважити, що за тих самих даних про особу засудженого; тих самих обставин, які пом`якшують та/чи обтяжують покарання; аналогічного обсягу обвинувачення, призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Керуючись положеннями ст. ст. 412, 419, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнитичастково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                    ОСОБА_3