ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 січня 2026 року м. Житомир справа № 640/7677/19
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві Державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, 

встановив:
До Окружного адміністративного суду міста Києва 03.05.2019 надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві Державної адміністрації з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови йому у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни протиправними; 
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації встановити позивачу статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.
В обґрунтування заявлених позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві Державної адміністрації (далі - відповідач, Управління) вказав, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також є інвалід 3-ї групи внаслідок захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Звернувшись до Управління соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою, в якій просив видати посвідчення інваліда війни, отримав відмову у її задоволення.
З отриманою відмовою позивач не погоджується, та вважає, що формування Цивільної оборони, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф та стихійних лих та громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.
При цьому посилається на судову практику, якою визнано дії Управлінь праці та соціального захисту населення протиправними щодо відмови у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення інваліда війни та зобов`язано зазначені управління встановити заявникам статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення. Вважає, що на підставі долучених до поданої заяви про видачу відповідного посвідчення документів має право на встановлення статусу інваліда війни та отримання відповідного посвідчення, однак Управління соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації діяло протиправно, з порушенням вимог ч.2 ст, 19 Конституції України, ч.3, ст. 2 КАС України та Указу Президента України № 109/2008 від 07.02.2008 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації.
04.06.2019 від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Наголошує, що оскільки в документах наданих позивачем відсутня інформація про розпорядчий документ (наказ розпорядження) за лінією Цивільної оборони щодо залучення підприємств, установ до вказаного формування по ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС та розпорядчий документ підприємства про залучення його особисто до складу такого формування, тому підстави для встановлення позивачу статусу інваліда війни за даними документами відсутні.
06.06.2019 від Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (далі - третя особа) надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що особа з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи має право на встановлення статусу інваліда війни у разі, якщо вона приймала участь у ліквідації таких наслідків у складі штабу, служби чи невоєнізованого формування цивільної оборони СРСР. Додатково пояснює, що формування цивільної оборони підлягали створенню на кожному об`єкті народного господарства, мали визначену чисельність, а їх укомплектування здійснювалося за рахунок громадян СРСР. Певна група громадян СРСР могла бути залучена до складу невоєнізованих формувань цивільної оборони в обов`язковому порядку. При цьому, за змістом п. 16 Положення громадяни СРСР підлягали залученню до невоєнізованих формувань цивільної оборони, а не входили до складу таких формувань в силу вимог закону. Крім того, особа підлягала залученню до штабу, служби чи невоєнізованого формування цивільної оборони певного рівня загальнорадянського, республіканського, крайового, обласного, районного, міського чи певного об`єкта народного господарства.
На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 825-IX (в редакції Закону № 3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України; за його результатами справа № 640/5243/21 передана на розгляд та вирішення Житомирському окружному адміністративному суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Житомирського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 цю справу передано для розгляду судді Єфіменко О.В.
Ухвалою суду від 14.03.2025 прийнято до провадження дану адміністративну справу.
Положенням ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 (категорії 1), копія якого міститься в матеріалах справи. 
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 та довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0661207, копії яких наявні в матеріалах справи позивачу встановлено інвалідність 3-ї групи, внаслідок захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров`я та Міністерства надзвичайних ситуацій України №45 від 04.05.2017 ОСОБА_1 встановлено, що його захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
04.03.2019 позивач звернувся із заявою та підтверджуючими документами до відповідача з метою встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.
За результатами розгляду поданої заяви листом № 3613/35-01/22 від 11.03.2019 відповідач відмовив у її задоволенні. Підставами для прийняття такого рішення слугував факт відсутності документального підтвердження його залучення особисто до формувань Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується наказом чи розпорядженням, а також відсутності відомостей про роботу, яку виконував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон № 3551-XII, в редакції від 01.03.2019, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначений статтею 7 Закону № 3551-XII.
Пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ, є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.
Статтею 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.09.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII, у редакції від 10.06.2018, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 1803/1976 № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 № 90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі, і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також, при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.
З матеріалів справи вбачається факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Ці обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом № 796-ХІІ (має посвідчення постраждалого від Чорнобильської АЕС).
При цьому, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ), окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (стосовно позивача цей факт встановлено), необхідно виконати умову щодо участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.
Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.
Верховний Суд у своїх постановах від 07.06.2018 у справі № 377/797/17, від 20.12.2019 у справі № 315/594/15-а, від 26.02.2020 у справі № 377/196/17, від 27.04.2020 у справі № 826/15761/17 неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що при вирішенні подібних спорів обставина щодо безпосередньої участі особи у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни на підставі п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків, і відповідно, мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Отже, як вже зазначалося, умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ передбачена наявність двох умов, спору щодо однієї із них у сторін не виникало (зокрема, настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС).
У той час, відмова відповідача у встановленні позивачу необхідного статусу мотивована відсутністю відомостей про залучення позивача особисто до формувань Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується наказом чи розпорядженням, а також відсутності відомостей про роботу, яку виконував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
На підтвердження участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивач надав копії наступних документів:
- історичну довідку Комунального підприємства "Київпастранс" № 53 від 17.06.2009;
- виписку із наказу по Київській станції технічного обслуговування 23097 від 29.05.1987 № 69-ОК;
- маршрутний лист із 01.06.1987 по 30.06.1987;
- реєстри №24 на здачу прийнятих від водіїв дорожніх листів до розрахункової групи;
- шляхові листи: №№ 768620 від 01.06.1987, 768621 від 02.06.1987, 768622 від 03.06.1987, 768623 від 04.06.1987, 762621 від 05.06.1987, 762625 від 06.06.1987, 768626 від 07.06.1987, 768627 від 08.06.1987, 768628 від 09.06.1987, 768629 від 10.06.1987, 768630 від 11.06.1987, 768631 від 12.06.1987, 768632 від 13.06.1987, 768633 від 14.06.1987, 768634 від 15.06.1987, 768635 від 16.06.1987, 768636 від 17.06.1987, 768637 від 18.06.1987, 768638 від 19.06.1987, 768639 від 20.06.1987, 768640 від 21.06.1987, 768642 від 22.06.1987, 768643 від 23.06.1987, 768644 від 24.06.1987, 768645 від 25.06.1987, 768646 від 26.06.1987, 768647 від 27.06.1987, 768648 від 28.06.1987, 
- довідку-табель щодо сплати заробітної плати за виконання робіт у Чорнобильській зоні;
- довідку про кількість відпрацьованих годин по ліквідації аварії у період з 01.06.1987 по 28.06.1987;
- трудову книжку серії НОМЕР_4 від 16.01.1978;
- перепустку № 055510 на право в`їзду в закриту зону. 
Відтак, відповідно до виписки із наказу по Київській станції технічного обслуговування 23097 від 29.05.1987 № 69-ОК (наявна в матеріалах справи) позивач був відкомандирований в населений пункт Ільниці Київської області терміном на 30 днів з 01.06.1987 по 30.06.1987 (336 годин). Обіймав посаду водія та виконував роботу обслуговування сводной колони по перевезенню вантажу на Чорнобильську АЕС на автомобілі КРАЗ - 255 гос. номер 44-66. Позивача відряджено для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі Комунального підприємства "Станція технічного обслуговування автомобілів 13097" на підставі рапорту начальника гаража Кісель П.Н. Для виконання поставлених завдань, позивачу видано посвідчення про відрядження № 58 від 01.06.1987 та шляхові листи №№ 768620 по 768650. Дорожні листи, копія яких наявна в матеріалах справи містять відомості про: час, дату виїзду; показання спідометра КРАЗ - 255 гос. номер 44-66; поставлені завданні, які виконував в зоні Чорнобилької АЕС без зауважень; інструктаж, тощо. На підтвердження здійснення роботи у Чорнобильській зоні матеріали справи містять довідку про кількість відпрацьованих годин по ліквідації аварії у період з 01.06.1987 по 28.06.1987 та довідку-табель про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати.
Також матеріали справи містять копію інформаційної довідки "Про формування цивільної оборони" № 01.1-14/347 від 22.03.2019 за змістом якої випливає, що інформація про залучення до формувань Цивільної оборони міститься в первинних документах (наказах чи розпорядженнях про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особових рахунках, табелі обліку часу, посвідченні про відрядження, шляхових листах).
У той час, проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, зокрема: наказ про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, маршрутні листи, реєстри на здачу прийнятих від водіїв шляхових листів до розрахункової групи, шляхові листи, довідка-табель про сплати заробітної плати за виконання робіт у Чорнобильській зоні, довідку про кількість відпрацьованих годин по ліквідації аварії у період з 01.06.1987 по 28.06.1987, трудову книжку серії НОМЕР_4 від 16.01.1978, яка містить запит про трудову діяльність у Комунальному підприємстві "Станція технічного обслуговування автомобілів 13097" (вже перейменована назва підприємства, про що свідчить історична довідка) та перепустка на право в`їзду в закриту зону, суд дійшов висновку, що такі підтверджують право позивача на встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності.
При цьому, правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Положення № 302, яке було чинне на момент виникнення спірних відносин).
Згідно з п. 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".
Згідно з абз. 2 п. 3 Положення № 302 особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".
Абз.2 п.7 Положення № 302 передбачено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого", "Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.
Відповідно до п. 10 Положення №302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни є наявність у особи довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, а уповноваженою особою щодо видачі останнього є органи праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
З огляду на викладене, слід відмітити, що необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.
У той час, у ході судового розгляду справи встановлено, що позивачу з 03.07.2017 встановлено (безтерміново) ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, про що свідчать довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0661207 від 05.07.2017 та експертний висновок № 45 від 04.05.2017. 
Крім того, наявні в матеріалах справи документи безпосередньо свідчать про факт прийняття участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі підприємства на якому працював.
17.07.2017 Київська міська державна адміністрація видала позивачу посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильській катастрофи серії НОМЕР_1 (категорія 1).
Відповідно до вимог нормативно-правових актів з Цивільної оборони, які були чинними на момент аварії на Чорнобильській катастрофі, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР від 18.03.1976 №201-78, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 №90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та від 29.06.1976 №92 (настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (Сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 №01, від 30.04.1986 №02, від 04.05.1986 №16, від 19.05.1986 №52 та інші), цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.
Аналізуючи викладе, суд вважає за необхідне відмітити, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювалися саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих, а тому громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на ЧАЕС та її наслідків) залучалися до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.
У тому числі, жодним нормативним документом з питань цивільної оборони не передбачено обов`язкової вимоги видання розпорядчого документу (наказу чи розпорядження) про залучення конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони та документів про роботу, яку виконували громадянин під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на ЧАЕС та її наслідків) залучалися до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.
Таким чином, відсутність документів, які слугували підставою для відмови в наданні позивачу статусу інваліда війни, не ґрунтуються на вимогах закону, а тому суд вказані твердження до уваги не приймає.
За встановленими обставинами справи та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи документи підтверджують факт участі позивача в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони Чорнобильської АЕС та отримання ним інвалідності третьої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Підсумовуючи наведене, суд вважає, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому має право на встановлення статусу інваліда війни та отримання відповідного посвідчення.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у встановленні позивачу статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на одержання вказаного статусу та пов`язаного з ним соціального захисту.
Згідно із ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконаний. Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачем як суб`єктом владних повноважень суду не надано.
При цьому, слід відмітити, що створення документів, на наявності яких наполягає відповідач, не залежить від волі позивача, а тому позивач позбавлений можливості довести те, що від нього не залежить.
Відповідач, наполягаючи на документах, які підтверджують залучення позивача особисто до формувань Цивільної оборони у вигляді наказу чи розпорядження, не бере до уваги наявність підтверджуючих документів, наданих позивачем до заяви від 04.03.2019 щодо видачі посвідчення інваліда війни.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, а всі доводи у листі щодо непідтвердження такої участі не були спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, а тому судом до уваги такі не приймаються.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, є достатньо підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому, суд вважає помилковими доводи відповідача про відсутність підстав для встановлення позивачу відповідного статусу, а тому відмова у встановленні такого статусу є необґрунтованою та такою, що порушує права та законні інтереси позивача, захворювання якого пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС.
Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до ст.139 КАС України.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, - 

вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві Державної адміністрації (вул.Гната Юри, 14-Б, м.Київ, 03148, ЄДРПОУ: 37498541), третя особа, без самостійних вимог на предмет спору - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (вул.Болбочана Петра, 8, корпус 1, м.Київ, 01051, ЄДРПОУ: 14372952), про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, задовольнити.
Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни. 
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 12 січня 2026 р.

12.01.26