П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/24991/24                                       Головуючий у 1-й інстанції:  Шувалова Т.О. 
Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
18 грудня 2025 року                                                                                 м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність (дії) Військової частини НОМЕР_1 щодо безпідставного ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн на місяць розмірі за період лікування (з 28 квітня 2024 року по 18 червня 2024 року, з 31 липня 2024 року по 13 серпня 2024 року, з 01 листопада 2024 по 22 листопада 2024) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”;
- зобов`язати нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн на місяць розмірі за період лікування (з 28 квітня 2024 року по 18 червня 2024 року, з 31 липня 2024 року по 13 серпня 2024 року, з 01 листопада 2024 по 22 листопада 2024) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшеної до 100000 грн на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні та реабілітації в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 28.04.2024 по 18.06.2024 та з 31.07.2024 по 13.08.2024.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час перебування на стаціонарному лікуванні та реабілітації в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 28.04.2024 по 18.06.2024 та з 31.07.2024 по 13.08.2024 в розрахунку до 100 000 грн на місяць, враховуючи фактично виплачені суми за вказаний період.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.  
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 01.11.2024 по 22.11.2024, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 по справі № 240/24991/24 – скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 01.11.2024 по 22.11.2024 та ухвалити нове судове рішення по цій справі, якими задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.   
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у відповідача, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.05.2024 № 30, старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27 квітня 2024 року отримав бойове травмування: «ВТ (27.04.2024) АБТ без перфорації барабанних перетинок. Цефалгічний синдром. Тінітус». За обставин: 27.04.2024 при виконанні бойового завдання в районі н.п. Роботине Пологівського району Запорізької області, внаслідок мінометного обстрілу. Бойове травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Травмування не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Як наслідок, з 28.04.2024 по 01.05.2024 позивач перебував на лікуванні у стаціонарі у Військовій частині НОМЕР_3 з діагнозом ВТ (27.04.2024). АБТ без перфарації б/п. Цефалгічний синдром, що підтверджується випискою № 271 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 06.05.2024 № 41, старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержав бойове травмування: «Множинні відкриті рани гомілки. МВТ. ВОСП правої гомілки. Стороннє тіло (метал) правої гомілки». За обставин: 02.05.2024 після проведення занять в складі групи військовослужбовців 45 погп зі складу БТГр 14 броп, яка рухалась з навчального полігону в районі н.п. Комишуваха Пологівського району Запорізької області, внаслідок ураження баражуючим боєприпасом типу «Ланцет». Бойове травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Травмування не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
З 02.05.2024 по 03.05.2024 позивач лікувався в КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» у стаціонарі з діагнозом: S81.7 – Множинні відкриті рани гомілки. Мінно-вибухова травма від 02.05.24. Вогнепальне осколкове сліпе поранення правої гомілки. Стороннє тіло метал правої гомілки. Множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення обличчя (з наявністю металевих уламків у м`яких тканинах), що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.
З 03.05.2024 по 10.05.2024 позивач лікувався в Державній установі «ТМО МВС України по Запорізькій області» у стаціонарі з діагнозом: Т06.8 Y36.2 МВТ (02.05.24 при ВСО) ВОСП правої гомілки з наявністю сторонніх тіл (металеві уламки). Множинні ВОСП обличчя, волосистої частини голови з наявністю сторонніх тіл (металеві уламки ). J34.2 – Зміщена носова перегородка вправо. J30.0 – Хронічний вазомоторний риніт (н/в форма). Ронхопатія. Міопічний астигматизм обох очей, що підтверджується випискою №581-мобіліз.(Г.-113612) із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.
З 10.05.2024 по 28.05.2024 позивач лікувався в Державній установі «ТМО МВС України по Вінницькій області» у стаціонарі з діагнозом: Т06.8 – ВТ (02.05.2024р. при ВСО). ВОСП правої гомілки з наявністю сторонніх тіл (металеві уламки). Множинні ВОСП обличчя, волосистої частини голови з наявністю сторонніх тіл (металеві уламки), що підтверджується випискою № 24/0605 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого.
З 29.05.2024 по 18.06.2024 позивач лікувався в медичному реабілітаційному центрі «Пуща Водиця» МВС України у стаціонарі з діагнозом: (ВТ 02.05.2024 при ВОС). ВОСП правої гомілки з наявністю сторонніх тіл (металеві уламки). Множинні ВОСП обличчя, волосистої частини голови з наявністю сторонніх тіл (металеві уламки), що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 763/240796.
З 31.07.2024 по 13.08.2024 позивач лікувався в Комунальному некомерційному підприємстві «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» у стаціонарі з діагнозом: Травма чутливого нерва шкіри у ділянці гомілковоступного суглоба та стопи. Наслідки мінно-вибухової травми від 02.05.2024. Нейропатія сурального нерва правої нижньої кінцівки на рівні гомілково-ступневого суглоба та стопи. Сторонні тіла (метал) правої стопи. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 69321.
З 01.11.2024 по 22.11.2024 позивач лікувався в Комунальному некомерційному підприємстві «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» у стаціонарі з діагнозом: Травма чутливого нерва шкіри у ділянці гомілковостопного суглоба та стопи. Наслідки мінно-вибухової травми від 02.05.2024. Нейропатія сурального нерва правої нижньої кінцівки на рівні гомілково-ступневого суглоба та стопи. Сторонні тіла (метал) правої стопи. Непроникаючі металеві уламки м`яких тканин обличчя до тімяно-скроневої ділянки. Каузалгія нижньої кінцівки, утруднення при ходьбі. Період видужування після іншого лікування. Реабілітаційна процедура, неуточнена. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені пострілом з іншої та неуточненої вогнепальної зброї та іншої звичайної зброї. Фактори, пов`язані з умовами праці.
31.10.2024 позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому просив виплатити додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн за період з 27.04.2024 по 01.05.2024, з 02.05.2024 по 18.06.2024 та з 31.07.2024 по 13.08.2024.
Як убачається з особової картки на грошове забезпечення за 2024 рік позивачу, згідно з наказом від 11.04.2024 № 108, у квітні 2024 нараховано та виплачено додаткову винагороду згідно Постанови КМУ № 168 до 100 000 грн у розмірі 80645,16 грн; згідно з наказом від 09.05.2024 № 136 та №138 у розмірі 6 666,67 грн та 93 333,33 грн; згідно з наказом від 25.06.2024 та 13.06.2024 № 184 та № 172 у розмірі 6 451,61 грн та 90 322,58 грн; згідно з наказом від 10.09.2024 № 265 у розмірі 41 935,48 грн.
Будучи не згодним із ненарахуванням та невиплатою додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць відповідно до Постанови №168 у зв`язку з перебуванням на лікуванні в період з 28.04.2024 по 18.06.2024 та з 31.07.2024 по 13.08.2024, а відтак відповідач протиправною не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду за спірні періоди перебування його на стаціонарному лікуванні.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо періоду з 01.11.2024 по 22.11.2024 суд зазначив, що позивач не звертався до відповідача із рапортом та відповідними медичними документами про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць відповідно до Постанови № 168 за вказаний період. Позивач звернувся з цими вимогами одразу до суду. Тобто ці правовідносини ще не є спірними оскільки відповідачем з цього приводу не приймалось рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню в межах доводів апеляційної скарги,  суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Враховуючи обставини справи, звернення позивача до суду обумовлено невиплатою військовою частиною НОМЕР_1  додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн на місяць розмірі за період лікування (з 28 квітня 2024 року по 18 червня 2024 року, з 31 липня 2024 року по 13 серпня 2024 року, з 01 листопада 2024 по 22 листопада 2024) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
При цьому, відповідач, обґрунтовуючи правомірність своїх дій, зазначав про те, що позивачу за період з 29.05.2024 по 18.06.2024, 11.11.2024 по 22.11.2024, додаткова винагорода не виплачувалась у зв`язку з перебуванням не на стаціонарному лікуванню, а на медичній реабілітації.
Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що у періоди: з 28.04.2024 по 01.05.2024 позивач перебував на лікуванні у стаціонарі у Військовій частині НОМЕР_3 ; з 02.05.2024 по 03.05.2024 в КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня»; з 03.05.2024 по 10.05.2024 в Державній установі «ТМО МВС України по Запорізькій області»; з 10.05.2024 по 28.05.2024 в Державній установі «ТМО МВС України по Вінницькій області»; з 29.05.2024 по 18.06.2024 в медичному реабілітаційному центрі «ПущаВодиця» МВС України; з 31.07.2024 по 13.08.2024 в Комунальному некомерційному підприємстві «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова»; з 01.11.2024 по 22.11.2024 в Комунальному некомерційному підприємстві «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова».
Поряд із тим зі змісту вказаних документів убачається, що причиною госпіталізації позивача та його лікування стали наслідки поранення, отриманого 27.04.2024 та 02.05.2024.
Суд першої інстанції зазначив, що законодавство пов`язує виникнення у військовослужбовця права на виплату додаткової винагороди за час перебування на лікуванні не з видом такого лікування (реабілітаційне, терапевтичне, хірургічне), а з умовами його надання в умовах стаціонару або ж іншими словами "стаціонарне лікування".
В даному випадку судом встановлено, що в спірні періоди часу позивач перебував саме на стаціонарному лікуванні, перебуваючи у відповідному медичному закладі. Доказів протилежного відповідачем не надано.
Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача наявні обидві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць відповідно до Постанови № 168 у зв`язку з перебуванням на лікуванні в період з 28.04.2024 по 18.06.2024 та з 31.07.2024 по 13.08.2024, а відтак відповідач протиправною не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду за спірні періоди перебування його на стаціонарному лікуванні.
Вказані висновки суду першої інстанції відповідачем не оскаржуються.
Водночас, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо періоду з 01.11.2024 по 22.11.2024 зазначив, що позивач не звертався до відповідача із рапортом та відповідними медичними документами про нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць відповідно до Постанови № 168 за вказаний період. Позивач звернувся з цими вимогами одразу до суду. Тобто ці правовідносини ще не є спірними оскільки відповідачем з цього приводу не приймалось рішень.
Колегія суддів апеляційної інстанції із таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки  законодавством чітко передбачено, що підставою виплати додаткової винагороди є накази командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. А підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Ані законодавчими ані підзаконними нормативними актами не передбачено обов`язку військовослужбовця звертатись із рапортом для нарахування відповідної винагороди.
Як слідує із відзиву на позовну заяву, позиція військової частини НОМЕР_4 зі спірного питання полягає у тому, що позивачу за період з 29.05.2024 по 18.06.2024, 11.11.2024 по 22.11.2024, додаткова винагорода не виплачувалась у зв`язку з перебуванням не на стаціонарному лікуванню, а на медичній реабілітації.
Як встановлено із матеріалів справи, у період з 01.11.2024 по 22.11.2024 позивач лікувався в Комунальному некомерційному підприємстві «1 територіальне медичне об`єднання м.Львова» у стаціонарі з діагнозом: Травма чутливого нерва шкіри у ділянці гомілковостопного суглоба та стопи. Наслідки мінно-вибухової травми від 02.05.2024. Нейропатія сурального нерва правої нижньої кінцівки на рівні гомілково-ступневого суглоба та стопи. Сторонні тіла (метал) правої стопи. Непроникаючі металеві уламки м`яких тканин обличчя до тімяно-скроневої ділянки. Каузалгія нижньої кінцівки, утруднення при ходьбі. Період видужування після іншого лікування. Реабілітаційна процедура, неуточнена. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені пострілом з іншої та неуточненої вогнепальної зброї та іншої звичайної зброї. Фактори, пов`язані з умовами праці.
Поряд із тим, сторонами не оскаржується, що причиною госпіталізації позивача та його лікування стали наслідки поранення, отриманого 27.04.2024 та 02.05.2024, що підтверджено належними довідками.
З огляду на викладене, оскільки всі медичні документи, що підтверджують право на отримання додаткової винагороди в збільшеному розмірі, перебували у розпорядженні відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що на виконання приписів Постанови №168 та Порядку №260 відповідач мав можливість та був зобов`язаний прийняти наказ про нарахування і виплату позивачу такої винагороди за період з 01.11.2024 по 22.11.2024.
При цьому відповідачем не надано доказів про виплату позивачу додаткової винагороди за період з 01.11.2024 по 22.11.2024, а тому в цій частині апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1, 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі наведеного у сукупності, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи та порушено норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшеної до 100000 грн на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні та реабілітації в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 11.11.2024 по 22.11.2024.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час перебування на стаціонарному лікуванні та реабілітації в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 11.11.2024 по 22.11.2024 в розрахунку до 100 000 грн на місяць, враховуючи фактично виплачені суми за вказаний період.
В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року залишити без змін.  
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.