ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/4008/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 р. (суддя Калашник Ю.В) в адміністративній справі №280/4008/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії на пільгових умовах за віком згідно із пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та скасувати рішення відповідача від 23 квітня 2025 р.;
- зобов`язати відповідача з 15 квітня 2025 року призначити та виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1 -р/2020 справа № 1-5/2018 (746/15) від 23 січня 2020 р. із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2022 - 2024 роки.
В обгрунтування позовних вимог вказує, що 15 квітня 2025 р. звернулась із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 23 квітня 2025 р. у призначенні пенсії їй відмовлено у зв`язку із недосягненням пенсійного віку 55 років. Водночас, право на призначення пенсії за віком за Списком №2 вона має відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом України №213-VIII.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Судом визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову в перерахунку пенсії від 23 квітня 2025 р. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 15 квітня 2025 р. призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що в сферу дії Закону №1058 передано регулювання правовідносин щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та одночасно припинено в цій частині застосування Закону №1788. Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 р. № 1-р/2020 не відновлює дію Закону №1788 і не змінює правове регулювання спірних правовідносин.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
15 квітня 2025 р. ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №2. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 23 квітня 2025 р. відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона не досягла віку 55 років. У рішенні зазначено, що стаж роботи за Списком №2 становить - 26 років 05 місяців 11 днів, загальний страховий стаж - 35 років 10 місяців 6 днів.
Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його до суду. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, із урахуванням пункту «б» статті 13 Закону України в редакції, до внесення змін Законом України №213-VIII відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 р.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01 квітня 2015 р. визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно
від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України №213-VIII, що набрав чинності 01 квітня 2015 р. внесено зміни до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та викладено його в наступній редакції: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII (набав чинності 11 жовтня 2017 р.) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 р. №1-р/2020, визнані неконституційними, зокрема, приписи статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. Стаття 13 в редакції Закону №213-VIII втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Застосуванню підлягає стаття 13, в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 р. на посадах, визначених у вказаних нормах.
Отже, наявна колізія між нормою пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. та нормою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII, що порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р., та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 р. у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 р. у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, застосуванню в даному випадку підлягає норма пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, що діяла до 01 квітня 2015 р. як така, що найбільш сприяє захисту права на призначення пільгової пенсії за Списком №2.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 р. у справі №360/3611/20(№ 11-209заі21).
Оскільки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на час звернення із заявою про призначення пенсії (15 квітня 2025 р.) досягла віку 50 років, та як вказано в рішенні відповідача від 23 квітня 2025 р. мала страховий стаж - 35 років 10 місяців 06 днів, пільговий за Списком №2 - 26 років 05 місяців 11 днів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в неї права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту «б» статті 13 Закону України №1788-ХІІ в редакції, до внесення змін Законом України №213-VIII відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 р.
У зв`язку із чим, відсутні підстави, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 р. в адміністративній справі №280/4008/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 14 січня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий