Справа № 734/4695/25 	Головуючий у 1 інстанції Іванюк Т. І. 	
Провадження № 33/4823/131/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 122-2 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Оседача М.М.,
за участю особи, яка притягається 
до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
захисника – адвоката Гармаша М.Ю. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника – адвоката Гармаша М.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці. 
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

Як встановив суд, 16 жовтня 2025 року о 19 год. 11 хв. на 114 кілометрі автодороги М01, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Volkswagen СС д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку, що була подана увімкненням проблискових маячків червоного та синього кольору та подачею спеціальних звукових сигналів, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник – адвокат Гармаш М.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну, необґрунтовану та закрити провадження по справі за відсутністю в діях його довірителя складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи, належним чином своє рішення не мотивував та вийшов за межі предмету розгляду справи. Зазначає, що ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб одразу після подачі працівниками поліції на службовому автомобілі сигналу проблисковими маячками, що підтверджує виконання вимоги, а не її ігнорування. Також, на думку апелянта, місцевим судом у оскаржуваній постанові застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк , а не альтернативне у виді штрафу, чим порушено положення ст. 33 КУпАП. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника (в режимі відеоконференції), які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ч.1 ст.122-2 КУпАП відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Пункт 2.4 Правил дорожнього руху зобов`язує водія зупинитися на вимогу поліцейського.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №485345 від 16.10.2025 року, ОСОБА_1 16 жовтня 2025 року о 19 год. 11 хв. на 114 кілометрі автодороги М01, керуючи автомобілем марки Volkswagen СС д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку, що була подана увімкненням проблискових маячків червоного та синього кольору та подачею спеціальних звукових сигналів, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху (а.с.5).
Отже, даний протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційним судом було досліджено відеозаписи працівників поліції, на яких зафіксовано розвиток подій, що передували складенню протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів слідує, що поліцейський на стаціонарному посту за допомогою жезла подав вимогу про зупинку водію автомобіля та вказав на цей транспортний засіб і подальше місце його зупинки, але водій це ігнорує та продовжує рух. Працівники поліції, ввімкнувши на службовому автомобілі проблискові маячки та звуковий сигнал, тривалий час переслідували транспортний засіб, який рухався на великій швидкості. На вказані дії щодо зупинення транспортного засобу водій не реагував, а навпаки, продовжував рух, швидкості не збавляв, випереджаючи транспортні засоби. Даний автомобіль було зупинено лише тоді, коли поліцейські зрівнялись із автомобілем, чим примусили водія зупинитися. При спілкуванні із водієм ним виявився ОСОБА_1 . 

Тобто, працівники поліції повністю діяли згідно вимог Правил дорожнього руху, проте водій, який знаходився на достатній відстані, щоб сприйняти таку вимогу поліцейського та відреагувати на неї згідно до вимог Правил дорожнього руху, не зупинив транспортний засіб та проїхав повз стаціонарний пост.

Вказані обставини повністю спростовують доводи апелянта про відсутність належних та допустимих доказів, які б «поза розумним сумнівом» вказували б на вчинення його довірителем винної (умисної) дії, а саме - невиконання вимоги про зупинку транспортного засобу.

Твердження апелянта про те, що у мотивувальній частині постанови судом не вірно вказано статтю адміністративного правопорушення, яке ставить у винуватість ОСОБА_1 , є слушним, однак дана підстава не є причиною для скасування винесеного судом першої інстанції рішення, оскільки є опискою.

Відтак, доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу і розцінюються як намагання водієм уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і апеляційний суд. 

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення та, на переконання апеляційного суду, обґрунтовано застосував найсуворіше стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.122-2 КУпАП, а саме - позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника – адвоката Гармаша М.Ю. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
- залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	М. М. Оседач