Справа № 132/4234/25
Провадження № 2/132/278/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

"30" січня 2026 р. Калинівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого Аліменко Ю.О.
секретаря Безулої К.В.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, 
ВСТАНОВИВ:
Позивачі в позові вказують, що ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем житлового приміщення (квартири) номер АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками №763, 766, виданими Комунальним підприємством «Управляюча компанія «Житловик» м.Калинівка 11.12.2025 року та 16.12.2025 року.
Позивачі, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , постійно проживають в квартирі номер АДРЕСА_1 . Окрім них в квартирі зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 – відповідач ОСОБА_3 , з яким було розірвано шлюб рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 02.07.2019 року.
Відповідач ОСОБА_3 вже майже сім років (з початку 2019 року) не проживає в квартирі номер АДРЕСА_1 , що підтверджується актом від 11.12.2025 року. Відповідач ще до прийняття судом рішення про розірвання шлюбу забрав всі свої речі і переїхав проживати в інше невідоме позивачам місце. Комунальні послуги оплачують тільки позивачі, участі в утриманні майна відповідач не бере і не цікавиться нічим. 
Реєстрація відповідача ОСОБА_3 у квартирі номер АДРЕСА_1 створює позивачам перешкоди у користуванні житлом, так як квартирна плата нараховується від кількості зареєстрованих осіб і позивачі не можуть користуватись субсидією для зменшення оплати за користування комунальними послугами, тому звернулися до суду із даним позовом.
В підготовче судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надали заяви, відповідно до яких просять суд розглядати справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Судові витрати по справі просять залишити за ними.
В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_3 також надав заяву в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти позовних вимог, заявлених позивачем не заперечує. 
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав.
Так, позивач ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем житлового приміщення (квартири) номер АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками №763, 766, виданими Комунальним підприємством «Управляюча компанія «Житловик» м.Калинівка 11.12.2025 року та 16.12.2025 року.
Позивачі, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , постійно проживають в квартирі номер АДРЕСА_1 . Окрім них в квартирі зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 – відповідач ОСОБА_3 , з яким було розірвано шлюб рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 02.07.2019 року.
Відповідач ОСОБА_3 вже майже сім років (з початку 2019 року) не проживає в квартирі номер АДРЕСА_1 , що підтверджується актом від 11.12.2025 року. Відповідач ще до прийняття судом рішення про розірвання шлюбу забрав всі свої речі і переїхав проживати в інше невідоме позивачам місце. Комунальні послуги оплачують тільки позивачі, участі в утриманні майна відповідач не бере і не цікавиться нічим. 
Реєстрація відповідача ОСОБА_3 у квартирі номер АДРЕСА_1 створює позивачам перешкоди у користуванні житлом, так як квартирна плата нараховується від кількості зареєстрованих осіб і позивачі не можуть користуватись субсидією для зменшення оплати за користування комунальними послугами.
Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти, тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).
Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати 6 - ти місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення перериває строк тимчасової відсутності. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила 6 - ти місяців.
Відповідач ОСОБА_3 свідомо і за власною ініціативою припинив проживати в квартирі, ніхто не створював йому ніяких перешкод, що свідчить про втрату ним інтересу до такого жилого приміщення. Це підтверджужється і рішенням Калинівського районного суду від 02.07.2019 року, яким встановлено, що шлюбні відносини були припинені на час розгляду справи і відповідач не проживав з дружиною і, тому не вів з нею спільного господарства. 
Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. В зв`язку з тим, що відповідач не вважає для себе необхідним і не знімається з реєстраційного обліку, ми вимушені звертатись до суду за захистом порушених прав, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, для здійснення можливості зняття відповідача з реєстраційного обліку, у відповідності до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ.
Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вважає необхідним вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72, 150 Житлового кодексу України, ст. ст. 29, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 206, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задоволити.
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 квартирою номер АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування квартирою номер АДРЕСА_1 .
Судові витрати по справі залишити за позивачами.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: