КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №754/8786/25 
Провадження № 3-зв/824/80/2025 Доповідач - ОСОБА_1 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву про самовідвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року щодо ОСОБА_5 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, - 
в с т а н о в и л а:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, зі стягнення судового збору на користь держави в розмірі 605,60 грн. 

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови від 12.06.2025, адміністративну справу відносно ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 грудня 2025 року визначено суддю-доповідача ОСОБА_2 .

24 грудня 2025 року суддя ОСОБА_2 заявив самовідвід, який мотивований тим, що у його провадженні у 2021 році знаходилась справа про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 . Під час розгляду даної справи поведінка адвоката ОСОБА_3 не тільки порушувала професійні аспекти відносин адвоката до суду, а й взагалі не відповідала жодним людським нормам, так як він безпідставно ображав суддю, який знаходився в нарадчій кімнаті. Наведене стало підставою для заявлення суддею самовідводу у даній справі, який було задоволено, а також суддя ОСОБА_2 звертався до Вищої Ради Правосуддя (ВРП) з відповідною заявою. У мотивувальній частині висновку ВРП від 11.08.2021 року був встановлений факт того, що поведінка адвоката ОСОБА_3 не узгоджується з положеннями ч. 6 ст. 48 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язку поважати незалежність судді і не посягати на неї та така поведінка є неприпустимою. 
Окрім того, суддя ОСОБА_2 звертався до дисциплінарної палати КДК адвокатури Київської області щодо дисциплінарного проступку адвоката, проте, рішенням від 26 січня 2022 року дисциплінарна справа була закрита у зв`язку з відсутністю в діях адвоката складу дисциплінарного проступку.
Відтак, у заяві про самовідвід суддя ОСОБА_7 , з посиланням на п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, вказав, що він при такому зневажливому відношенні до статусу судді, в жодному разі не може розглядати справу відносно ОСОБА_4 , в якій приймає участь адвокат ОСОБА_3 , адже це у стороннього спостерігача може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості при розгляді справи. На підтвердження викладених у заяві відомостей до заяви долучені додатки.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про самовідвід судді ОСОБА_2 призначено для розгляду судді-доповідачу ОСОБА_1 .

В судове засідання, будучи належним чином повідомленими, адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_8 не з`явилися, при цьому, згідно телефонограми, адвокат просив проводити розгляд заяви про самовідвід судді у їх відсутність.

Перевіривши доводи, викладені у заяві про самовідвід та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Перш за все, слід відмітити, що Кодексом України про адміністративні правопорушення прямо не врегульовано порядок вирішення відводу  та самовідводу судді.
В той же час, виходячи з приписів ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а відповідно до положень ст. 246 КУпАП порядок проваджень у справах про адміністративні правопорушення  визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно зі ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як зазначено в ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права, а відповідно до ч. 1 ст. 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод і інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.
Стаття 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Обов`язковим елементом верховенства права є доступ до правосуддя, забезпечений незалежними та неупередженими судами. Гарантією реалізації принципу верховенства права є закріплення в нормативних актах чітких правил і процедур здійснення судового провадження. Оскільки в КУпАП не закріплена процедура відводу судді це питання підлягає вирішення виходячи з положень Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», положень міжнародних договорів, ратифікованих Україною, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п.53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява №17283/02); п.19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява №48068/06), а Конституційний суд України у п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), та аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».
Рада суддів України у пункті 4 рішення від 08 червня 2017 року №34 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства можливе застосування чинних процесуальних норм за аналогією.
Відповідно до частини 1 статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у розгляді справи за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до ст. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Враховуючи обставини, викладені у заяві про самовідвід судді ОСОБА_2 , які повністю підтверджуються доданими до заяви додатками, з метою дотримання прав учасників апеляційного розгляду, а також для забезпечення повного, всебічного та неупередженого розгляду справи, запобігання виникнення будь-яких сумнівів у учасників процесу та у стороннього спостерігача щодо безсторонності судді, що у подальшому може бути розцінено як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, доходжу висновку про задоволення заяви судді ОСОБА_2 про самовідвід.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 75, 76, 81 КПК України, нормами Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод,

п о с т а н о в и л а:

Заяву про самовідвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_2 - задовольнити. 
Матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року щодо ОСОБА_5 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, передати до відділу реєстрації та автоматизованого розподілу судових справ управління забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ для здійснення повторного автоматичного розподілу судового провадження.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1