Подільський районний суд міста Полтави 
Справа № 553/3720/24 
Провадження № 2/553/91/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
19.01.2026	м. Полтава	

Подільський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Ткачука Ю.А.,
за участю секретаря судового засідання – Чоповди А.В.,
позивачки – ОСОБА_1 ,
представника позивачки – адвоката Ошеки О.А.,
представника відповідача – Рудька К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, про відшкодування шкоди,

УСТАНОВИВ:

17.10.2024 адвокат Ошека О.А. в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про відшкодування шкоди.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що на підставі Розпорядження Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 06.05.2024 № 59-ро, ОСОБА_1 була призначена на посаду заступника завідувача служби у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради. На підставі Розпорядження Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 19.08.2024 № 97-ров «Про надання частини щорічної основної відпустки ОСОБА_1 » позивачка з 19.08.2024 по 23.08.2024 перебувала в щорічній основній відпустці. З 20.08.2024 по 23.08.2024 та з 23.08.2024 по 26.08.2024 – це періоди тимчасової непрацездатності позивачки. На підставі Розпорядження Голови Подільської районної у м. Полтаві ради від 21.08.2024 № 104-ро, заступник завідувача служби у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_1 була звільнена 21.08.2024, згідно з п.1 ст.41 КЗпП України (одноразове грубе порушення трудових обов`язків). Позивачка вважає звільнення незаконним і оскаржила його до Полтавського окружного адміністративного суду. Незаконне звільнення позивачки призвело до погіршення її самопочуття, що зумовило необхідність лікування та відновлення стану здоров`я і, відповідно, грошові витрати на це. Тобто, позивачці була завдана майнова шкода. Згідно чеків, позивачкою було сплачено: 28.08.2024 – 1844,00 грн., 29.08.2024 – 1887,00 грн. На лікувально-реабілітаційні цілі позивачкою було сплачено: 29.08.2024 – 855,00 грн., 04.09.2024 – 5904,50 грн., 1239,50 грн. – передоплата за засоби реабілітації (шведська стінка), 11.09.2024 – 900,00 грн. – доплата за засоби реабілітації (шведська стінка). За обстеження позивачка сплатила: 02.09.2024 – 1700,00 грн. Загалом позивачкою понесені витрати у розмірі 8425,50 грн. Крім того, позивачці рекомендоване санаторно-курортне лікування, за яке позивачка має сплатити: 2930 грн. х 30 днів = 87900,00 грн. На підставі цього представник позивача просить суд стягнути з Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради на користь ОСОБА_1 96325,50 грн. на відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2024, справа розподілена судді Високих М.С.
Ухвалою суду від 21.10.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначене у справі підготовче судове засідання.
01.11.2024 від представника Виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради Рудька К.І. до суду надійшло клопотання про зупинення розгляду справи.
04.11.2024 від представника Виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради Рудька К.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити позивачці у позові в повному обсязі. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що вказані у наданих позивачкою виписках рекомендації щодо санаторно-курортного лікування позивачки пов`язані із наявністю у останньої хронічних хвороб, а також стійким розладом функцій організму, про що викладене в діагнозі та не стосуються відновлення порушеного трудового права. Всі зазначені у діагнозі хвороби пов`язані з фізичним станом позивачки, який був і до звільнення, а не з психічним, на який, як правило, впливає стрес. Додані позивачкою докази понесення витрат не підтверджують обставини, на які остання посилається. Також зазначив про відсутність зв`язку між теперішнім станом здоров`я позивачки, яка має ІІ групу інвалідності, та діями відповідача щодо її звільнення. 
Ухвалою суду від 26.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.
На підставі розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду м. Полтави від 28.02.2025 проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, справа передана головуючому судді Ткачуку Ю.А.
Ухвалою від 04.03.2025 справа прийнята до провадження судді Ткачука Ю.А., призначене у справі підготовче судове засідання.
На підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX, з 25.04.2025 змінене найменування Ленінського районного суду міста Полтави на Подільський районний суд міста Полтави.
Ухвалою суду від 25.07.2025 підготовче провадження закрите, справа призначена до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Також пояснила, що має інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання опорно-рухового апарату більше 20 років. Постійно проходить лікування. Після її незаконного звільнення в серпні 2024 року, внаслідок стресу, її самопочуття погіршилось, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутись до лікарні, де проходила обстеження та лікування. За наслідками лікування, лікарем їй були надані рекомендації по самостійному заняттю на дошці ОСОБА_2 , вправи на шведській стінці. Дошку ОСОБА_2 та шведську стінку вона придбала за власні кошти. Крім того, їй були надані рекомендації щодо проходження 2 разів на рік санаторно-курортного лікування в санаторії ОСОБА_3 . Тому вважає, що витрачені нею кошти на обстеження та реабілітацію, а також кошти на оплату санаторного лікування мають бути стягнуті з відповідача.
Представник позивачки адвокат Ошека О.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Представник відповідача Рудько К.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у позові повністю, підтримав доводи, наведені у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що на підставі розпорядження Голови Подільської районної у місті Полтаві ради від 06.05.2024 № 59-ро, ОСОБА_1 з 08.05.2024 призначена на посаду заступника завідувача служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради (а.с. 43, 22).
Згідно з копією розпорядження Голови Подільської районної у місті Полтаві ради від 21.08.2024 № 104-ро, ОСОБА_1 звільнена 21.08.2024 на підставі п.1 ст. 41 КЗпП України (одноразове грубе порушення трудових обов`язків) (а.с.19).
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Подільської у м. Полтаві ради від 28.08.2024 № 3 ОСОБА_1 дійсно працювала у Виконавчому комітеті Подільської районної у м. Полтаві ради з 08.05.2024 по 21.08.2024, займала посаду заступник завідувача служби у справах дітей, середньоденна заробітна плата складає 1480,90 грн. (а.с. 10).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі № 440/11235/24, яке набрало законної сили 17.05.2025, визнане протиправним та скасоване розпорядження виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради від 21.08.2024 № 104-ро «Про звільнення з посади ОСОБА_1 », ОСОБА_1 поновлена на посаді заступника завідувача служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради з 22.08.2024, стягнутий на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.08.2024 по 16.04.2025 у розмірі 251753,00 грн. (а.с. 154-157).
Згідно з копією довідки МСЕК серії МСЕ № 0398366 від 27.09.2010, позивачка ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, група інвалідності друга, з ураженням ОРА (а.с. 17).
Згідно з копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 15.11.2016 Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності 2 групи. Загальне захворювання, довічно (а.с. 13).
Відповідно до інформаційних довідок з електронної системи охорони здоров`я від 20.08.2024 та від 23.08.2024 медичними висновками лікаря загальної практики – сімейного лікаря ОСОБА_4 № Е477-4СВК-АВНВ-В9З3 та № Е74Т-КРХ4-6ХЕА-НКМ7 встановлена тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 з 20.08.2024 по 23.08.2024 та з 23.08.2024 по 26.08.2024 у зв`язку з захворюванням або травмою загального характеру (а.с. 15, 18, 20,14). Висновки сімейного лікаря за наслідками лікування до суду не надані.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3149 від 09.09.2024, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КП «2-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» з 28.08.2024 по 09.09.2024. Скарги на виражений біль в попереково-крижовому відділі хребта постійного характеру, що посилюється при рухах, який поширюється на задньо-бокову поверхню обох ніг, більше правої ноги, обмеження рухів у хребті, біль при нахилах тулуба, біль у кульшових суглобах, що посилюється при рухах. Зі слів хворої, з 01.01.2024, коли з`явились болі в хребті та ногах після сильної стресової ситуації, коли з`явилися різке обмеження рухів, оніміння в ногах, слабкість м`язів ніг. Лікувалась стаціонарно у КП «1-а МКЛ ПМР» 13.05.2024 – 20.08.2024 – виписана з полегшенням. Стан погіршився близько 1 тижня тому після перенесення чергового стресу. Амбулаторне лікування без ефекту, рекомендоване стаціонарне лікування – госпіталізована у н/в КП «2-а МКЛ ПМР». За наслідками лікування встановлений повний діагноз: ускладнений остеохондроз попереково-крижового відділу хребта грижами міжхребцевих дисків в сегментах L1-L2, L4-L5, L5-S1,з відносним стенозом хребтового каналу на рівні сегмента L4-L5, протрузіями міжхребцевих дисків в сегментах L2-L3, L3-L4, грижами Шморля в тілах L1, L2, L3, L4, L5 хребців, ретролістезом тіла L5 хребця, S-подібним сколіозом, деформуючим спондильозом , спондилоартрозом, з хронічною рецидивуючою компресійно-ішемічною двобічною, з акцентом справа, L2,L5, S1 радикулопатіями, в стадії загострення, зі стійким вираженим больовим та м`язово-тонічним синдромами, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта. Стан після оперативного втручання з приводу гемангіоми L2 хребця. ОА з переважним ураженням кульшових суглобів, Ro II ст., ФНС І ст. (а.с.44-45)
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3295 від 24.09.2024, ОСОБА_1 перебувала на лікуванні у відділенні реабілітації КП «2-а міська клінічна лікарня ПМР» з 10.09.2024 по 24.09.2024 з діагнозом: ускладнений остеохондроз попереково-крижового відділу хребта грижами міжхребцевих дисків в сегментах L1-L2, L4-L5, L5-S1,з відносним стенозом хребтового каналу на рівні сегмента L4-L5, протрузіями міжхребцевих дисків в сегментах L2-L3, L3-L4, грижами Шморля в тілах L1, L2, L3, L4, L5 хребців, ретролістезом тіла L5 хребця, S-подібним сколіозом, деформуючим спондильозом , спондилоартрозом, з хронічною рецидивуючою компресійно-ішемічною двобічною, з акцентом справа, L2,L5, S1 радикулопатіями, в стадії загострення, зі стійким вираженим больовим та м`язово-тонічним синдромами, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта. Стан після оперативного втручання з приводу гемангіоми L2 хребця. ОА з переважним ураженням кульшових суглобів, Ro II ст. Під час перебування у стаціонарі були проведені реабілітаційні заходи: фізичні терапевтичні вправи для розвитку м`язів спини, верхніх та нижніх кінцівок. Вправи на збільшення сили м`язів спини, верхніх та нижніх кінцівок. Ерготерапія: вправи на розвиток, вдосконалення сили верхніх та нижніх кінцівок. Психолог: психологічний супровід. Пройшов тестування: Госпітальна тривожність і депресія. Інтерпретація: тривожність субклінічна, депресія – норма. Є порушення психоемоційного стану, невеликі порушення когнітивних проявів. Потребує психологічного супроводу. Виписується в задовільному стані з незначним покращенням. Лікувальні і трудові рекомендації: самостійні заняття з фізичної терапії і постійні зайняття на дошці ОСОБА_2 , вправи на шведській стінці, терапевтичні вправи з м`ячами різних розмірів, з гімнастичними палицями, тренування зі скандинавськими палицями для покращення патерну кроку. Рекомендовано 2 рази на рік санаторно-курортне лікування в санаторії Гірська Тиса, с. Кваси. По можливості уникати перевантажень, переохолоджень, дотримуватись раціонального режиму харчування, праці і відпочинку. Нагляд лікаря сімейної медицини, невролога,лікаря ФРМ поліклініки (а.с. 27, 26).
На підтвердження розміру завданої шкоди позивачкою надані:
- копія фіскального чеку від 02.09.2024 про сплату за ЕНМГ +ЕМГ 1700,00 грн. на користь Медична практика «Нейролік». Дані щодо платника у фіскальному чеку відсутні (а.с. 6);
- копія фіскального чеку та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 04.09.2024 про сплату ОСОБА_1 отримувачу ОСОБА_5 5300,00 грн., призначення платежу: переказ коштів (внесення готівки), номер ЕН/замовлення/товарного чеку: 59001213628673, сума комісії – 126,00 грн. та отримувачу ТОВ «Нова пошта» 478,50 грн. за послуги (а.с. 12);
- роздруківка з сайту санаторію Гірська тиса (tisa.uz.ua) із зазначенням вартості пакетів послуг в санаторії (а.с. 25);
- копія фіскального чеку на загальну суму 1239,50 грн., а саме щодо безготівкового переказу коштів на суму 1000,00 грн., переказ коштів за послуги ТОВ «Нова пошта» за ЕН на суму 199,50 грн. Номер та дата фіскального чеку неможливо прочитати. Дані щодо платника та отримувача відсутні (а.с.28);
- копія платіжної інструкції Р24А3233053680D1344 від 11.09.2024 про сплату ОСОБА_1 на користь отримувача ОСОБА_6 900,00 грн., призначення платежу: переказ власних коштів (а.с. 29).
Інші докази в матеріалах справи відсутні. За результатами дослідження матеріалів справи доповнення та клопотання учасниками справи не заявлені.
В силу положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. 
Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. 
Вказана позиція неодноразово висловлена у постановах Верховного суду при розгляді цивільних справ про відшкодування шкоди та є сталою.
Отже, юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина заподіювача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.
За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
З огляду на наведене, предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.
При цьому, доведення факту наявності шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і шкодою покладено на позивача. 
Відповідно до положень частин 1, 3, 4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з вимогами частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Нормами частини 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до вимог частин першої, шостої статті 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Обставини перебування у трудових відносинах між сторонами та порушення трудових прав позивачки наразі встановлені судовим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року, яке набрало законної сили. 
За твердженням позивачки, завдана їй майнова шкода полягає у витратах, здійснених на лікування, обстеження та реабілітацію, а також у витратах, які має понести позивачка на санаторно-курортне лікування, у зв`язку із її незаконним звільненням 21.08.2024.
Оцінюючи надані позивачкою докази на підтвердження розміру завданої шкоди суд зазначає таке.
У позові позивачка зазначає, що згідно чеків позивачкою було сплачено: 28.08.2024 – 1844,00 грн., 29.08.2024 – 1887,00 грн., на лікувально-реабілітаційні цілі 29.08.2024 – 855,00 грн. Разом з цим, докази на підтвердження вказаних витрат та підстав для їх здійснення у матеріалах справи відсутні.
Надана до суду копія фіскального чеку від 02.09.2024 про сплату за ЕНМГ +ЕМГ 1700,00 грн. на користь Медична практика «Нейролік» не містить даних щодо платника вказаних послуг. При цьому позивачкою не надані до суду докази необхідності проведення вказаного обстеження, підтвердженого відповідним лікарським призначенням.
На підтвердження придбання дошки ОСОБА_2 та шведської стінки позивачкою надані копії фіскальних чеків, квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки та платіжної інструкції. Разом з цим, призначення платежу за всіма платіжними документами обмежується зазначенням про переказ коштів та не містить жодної інформації щодо найменування придбаного товару. При цьому позивачкою не надані до суду документи, що підтверджують отримання зазначених нею засобів реабілітації.
Щодо вартості санаторно-курортного лікування у санаторії «Гірська тиса», суд зазначає, що позивачкою не обґрунтована та не підтверджена належними доказами необхідність проведення санаторно-курортного лікування саме у листопаді-грудні 2024 року та протягом зазначеної позивачкою кількості днів (30).
Отже, надані позивачкою докази на підтвердження розміру завданої майнової шкоди не відповідають критеріям допустимості та достатності.
Також суд зазначає, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності, і він полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Отже, причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимось іншими обставинами.
Позивачкою ОСОБА_1 надана до суду довідка МСЕК серії МСЕ № 0398366 від 27.09.2010, з якої вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку із захворюванням опорно-рухового апарату. З наданих виписок з медичної картки стаціонарного хворого № 3149, № 3295, також вбачається, що з 28.08.2024 по 09.09.2024 позивачка перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні КП «2-а МКЛ ПМР», а з 10.09.2024 по 24.09.2024 – у відділенні реабілітації КП «2-а МКЛ ПМР», з діагнозом «ускладнений остеохондроз попереково-крижового відділу хребта грижами міжхребцевих дисків в сегментах L1-L2, L4-L5, L5-S1,з відносним стенозом хребтового каналу на рівні сегмента L4-L5, протрузіями міжхребцевих дисків в сегментах L2-L3, L3-L4, грижами Шморля в тілах L1, L2, L3, L4, L5 хребців, ретролістезом тіла L5 хребця, S-подібним сколіозом, деформуючим спондильозом, спондилоартрозом, з хронічною рецидивуючою компресійно-ішемічною двобічною, з акцентом справа, L2,L5, S1 радикулопатіями, в стадії загострення, зі стійким вираженим больовим та м`язово-тонічним синдромами, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта. Стан після оперативного втручання з приводу гемангіоми L2 хребця. ОА з переважним ураженням кульшових суглобів».
Отже, суд не погоджується із твердженням позивачки з приводу того, що зазначені у медичній документації захворювання опорно-рухового апарату виникли у неї саме у зв`язку із її незаконним звільненням з роботи у серпні 2024 року, адже захворювання ОРА відображене у наданій позивачкою довідці МСЕК та були підставою для встановлення позивачці інвалідності. Крім того, зі слів самої позивачки, зафіксованих у графі «анамнез хвороби» виписки № 3149, болі в хребті та ногах, різке обмеження рухів, оніміння в ногах, слабкість м`язів ніг з`явились у неї ще 01.01.2024, лікувалась стаціонарно у КП «1-а МКЛ ПМР» 13.05.2024 – 20.08.2024. 
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведена наявність безпосереднього причинного зв`язку між порушенням її трудових прав у зв`язку із звільненням з роботи та виникненням у неї хвороби, внаслідок якої вона понесла матеріальні витрати, а тому в задоволенні вимоги про стягнення з Виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради майнової шкоди слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, про відшкодування шкоди відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи мають право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Повне рішення складене 19.01.2025.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави  	Ю. А. Ткачук