Коростенський міськрайонний суд Житомирської області 

провадження №2/279/126/26 
Справа № 279/5749/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

02 січня 2026 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/5749/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгваності за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості зазначивши, що 15.10.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики №8568991. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАІ1Б» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №43 від 21.02.2025 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 17430 грн., з яких: 5600 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7,84 грн. - сума заборгованості за відсотками; 11200 грн. - сума заборгованості за пенею; 622,16 грн. - комісія за надання позики. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за договором №8568991 від 15.10.2024 року в розмірі 17430 грн.. Просив стягнути з відповідача на його користь вищезаначену суму боргу та судові витрати. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.            Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації, розміщення оголошення на сайті судової влади), відзив на позов та інших заяв не подав. 
Судом встановлено, що 
Судом встановлено, що 15.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №8568991. Кредитний договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.2.1 вказаного договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до визначених в договорі умов визначено, що датою надання позики є 15.10.2024 року, датою повернення 29.10.2024 року, денна процентна ставка/день,% - 0,75, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (його частиною) %/день - 5, орієнтовна реальна річна процентна ставка, % - 1511,04, орієнтовна загальна вартість кредиту у грн. 6230. Сторони погодили, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором. Відповідно п.п. 5.1 перед укладанням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що місить в тому числі проект договору, політикою конфеденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця інформацію передбаченою ЗУ "Про фінансові послуги та фінансові компанії", ЗУ "Про захист прав споживачів", ЗУ "Про споживче кредитуваня", ЗУ "Про захист персональних даних". Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору надання коштів у кредит №8568991 від 15.10.2024, визначено дату видачі кредиту/дату платежу /суму кредиту/проценти за користування кредитом/реальну річну процентну ставку/ загальну вартість кредиту/комісію за надання кредиту, що відповідає умовам договору. 14.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №8568991 від 15.10.2024 року. Про перехід та набуття таких прав вимоги заборгованості за кредитним договором до відповідача, окрім договору факторингу, позивач додає копію додаткової угоди №2 від 28.07.2021, копію додаткової угоди №7 від 13.06.2022, копію додаткової угоди №48 від 21.02.2025, укладених між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів"та Товариством з обмеженою відповідальністю та ТОВ"Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів" до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 , копію додаткової угоди до договору факторингу № 2 , копію додаткової угоди до договору факторингу № 7 , копію додаткової угоди до договору факторингу № 48 , копію акта прийому передачі Реєстру боржників №43 від 21.02.2025 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 , копію платіжної інструкції від 28.02.2025 року, копію реєстру боржників №43 від 21.02.2025 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №43 від 21.02.2025 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 17430 грн., з яких: 5600 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7,84 грн. - сума заборгованості за відсотками, 11200 грн. -сума заборгованості за пенею, 622,16 грн.- комісія за надання позики. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором заборгованість ОСОБА_1 за період з 21.02.2025 по 31.07.2025 становить 17430 грн., з яких: 5600 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7,84 грн. - сума заборгованості за відсотками, 11200 грн. -сума заборгованості за пенею, 622,16 грн.- комісія за надання позики. Оскільки, відповідач добровільно не погасив існуючу заборгованість ні перед первісним кредиторами, ні перед позивачем після набуття права вимоги останнім, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду з даним позовом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» . Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України « Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 3,4,8 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 12 ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Встановлено, що між сторонами у справі виникли взаємовідносини з приводу стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі. Договір укладено сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюються до договору, укладеного в письмовій формі. Згідно п.2.1 договору позики кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Водночас за положеннями частини 2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з тим, доказів отримання відповідачем від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первинний позикодавець) грошових коштів та відповідно наявності заборгованості перед позивачем матеріали справи не містять. Також ,позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання грошових коштів ОСОБА_1 на умовах договору позики від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором надання коштів у кредит № 8568991 від 15.10.2024 року. При цьому сам факт укладення договору між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 не свідчить про фактичне отримання грошових коштів відповідачем в момент його підписання, а лише вказує про можливість надання позичальнику кредиту в безготівковій формі на банківський рахунок позичальника. При цьому, будь-яких фінансово-бухгалтерських документів про перерахування грошових коштів на рахунок відповідача позивачем суду не надано. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15 грудня 2015 року у справі № 21-4266а15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг. Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунка, а також прибуткові та видаткові касові ордери в разі внесення грошей до каси підприємства. Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі № 194/1126/18. Тобто судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд, розглядаючи справу № 755/2284/16-ц (постанова від 11.09.2019 року), у справі № 61/16891/15-ц (постанова від 30.01.2018 р.). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачеві відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів), на підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів за договором №8568991 від 15.10.2024 року. Окрім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання відповідачем грошових коштів на умовах договору та користування ними, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Інформація, яка зазначена в розрахунку заборгованості за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» як новий кредитор за договором №8568991 від 15.10.2024 не довів належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем грошових коштів за вказаним договором, який за нормами цивільного законодавства вважається укладеним з моменту передачі грошових коштів. Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором №8568991 від 15.10.2024 р. слід відмовити. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.              Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст.ст.512, 514, 525-527, 530, 610-612, 626, 628-629, 639, 1046, 1048, 1049, 1054, 1082 ЦК України, ч.ч.1, 3, 4, 7, 12 ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

У Х В А Л И В:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місце знаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2 , поверх № 4, код ЄДРПОУ 35625014.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання:   АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя        Волкова Н.Я.