ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2025 р. Справа№ 927/700/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Мальченко А.О. 
Тищенко А.І. 

при секретарі судового засідання Нечасний О.Л. 
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 22.12.2025
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Єгоровське» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2025 (повний текст підписано 24.09.2025)
у справі №927/700/25 (суддя Романенко А.В.)
за позовом Фермерського господарства «Єгоровське»
до Линовицької селищної ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Цукровик»
про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування; визнання поновленим договору оренди земельної ділянки
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 Фермерське господарство "Єгоровське" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Линовицької селищної ради про:
- скасування рішення 41 (позачергової) сесії 8 скликання від 06.09.2024 Линовицької селищної ради про відмову в поновленні договору оренди землі, ділянки за кадастровим номером 7424181200:03:000:0422, площею 15,0330 га, яка знаходиться в межах Линовицької селищної територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області;
- визнання поновленим договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером 7424181200:03:000:0422, площею 15,0330 га, на умовах запропонованих позивачем у додатковій угоді про поновлення договору оренди землі (в наведеній редакції).
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що Линовицькою селищною радою порушено його переважне право перед іншими особами на поновлення договору оренди землі від 12.08.2014 б/н на новий строк.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2025 у справі №927/700/25 в позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю згоди орендодавця на поновлення договору оренди землі від 12.08.2014 б/н на умовах, запропонованих ФГ "Єгоровське", з огляду на що у позивача припинилось переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк, відповідно до частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка є спеціальною нормою права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 13.10.2025 (документ сформовано в системі "Електронний суд" 13.10.2025) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове про задоволення позову.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зокрема скаржник вважає, що відповідач лише припустив, що листи № 03-04/574 від 09.08.2024 та № 03-04/598 від 19.08.2024 надсилались позивачу, не надавши жодних доказів на підтвердження своїх припущень, але суд першої інстанції визнав ці обставини встановленими. Також на думку скаржника, орган місцевого самоврядування в порушення встановленого законодавством алгоритму дій, не розглянув по суті заяву позивача щодо продовження договору оренди земельної ділянки, не повідомив його в місячний термін про наявність заперечень щодо поновлення договору, а з затримкою в два місяці виніс на голосування питання щодо відмови у поновленні договору оренди. Крім того на думку скаржника відповідач взагалі на вказував таку підставу для відмови, як зміна строку оренди землі. Одночасно скаржник звертає увагу, що місцевий господарський суд не пояснює яким чином електронні торги від 07.04.2025 виправдовують рішення відповідача від 06.09.2024. Одночасно скаржник вважає, що документ під назвою «відзив» підписаний особою, яка не підтвердила свої повноваження, а тому не повинен братися судом першої інстанції до уваги.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/700/25.
Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Єгоровське" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2025 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №927/700/25.
28.10.2025 матеріали справи №927/700/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Єгоровське" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2025 у справі №927/700/25, розгляд справи призначено на 22.12.2025.
10.11.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 02.12.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Линовицької селищної ради - Вихорем Ігорем Івановичем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечував доводи апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, залишити рішення суду першої інстанції без змін.
02.12.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 02.12.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Линовицької селищної ради - Вихорем Ігорем Івановичем подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 задоволено заяву представника Линовицької селищної ради - Вихора Ігора Івановича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів.
09.12.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд" 02.12.2025) через підсистему "Електронний суд" представником Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Цукровик» - Кравчуком Сергієм Дмитровичем подано заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи.
В судове засідання 22.12.2025 представники сторін не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Представник третьої особи просив здійснювати розгляд справи без участі представника.
Згідно з п. 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, а також повторну подачу позивачем клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін.
В судовому засіданні 22.12.2025 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.08.2014, між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладений договір оренди землі, за умовами якого (пункти 1, 2, 15, 16) орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) загальною площею 15,0330 га (у тому числі рілля - 15,0330 га) за кадастровим номером 7424181200:03:000:0422, яка знаходиться на території Бубнівщинської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області.
Відповідно до п. 20 Договору оренди передача земельної ділянки орендарю здійснюється в дводенний термін після реєстрації права користування земельною ділянкою за цим Договором, за актом приймання - передачі.
Згідно з пунктами 9 - 11 Договору оренди орендна плата вноситься орендарем у наступних формах та розмірах: у грошовій формі безготівково, в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік. Станом на момент укладення цього Договору сума орендної плати, що вноситься орендарем за використання земельної ділянки складає 9 798,92 грн. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься щомісячно не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітним з дня виникнення права користування земельною ділянкою, а в разі визначення податковим законодавством інших строків (періодів) внесення плати за землю - відповідно до вимог Податкового кодексу України (пункти 9 - 11 Договору оренди).
Пунктом 8 Договору оренди договір оренди укладений на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку його дії повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до п. 36 дія Договору оренди, договір припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його укладено.
Сторонами в двосторонньому порядку складений акт приймання-передачі об`єкта оренди, яким засвідчений факт передачі в строкове оплатне користування Єгорову В.М. земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 15,0330 га, за кадастровим номером 7424181200:03:000:0422, що знаходиться на території Бубнівщинської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області.
За наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.06.2018 № 25-4098/14-18-сг "Про передачу земельних ділянок державної власності в комунальну власність" Линовицькій селищній раді Прилуцького району Чернігівської області передано в комунальну власність Линовицької селищної об`єднаної ТГ земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 1387,6122 га, розташовані за межами населених пунктів на території Линовицької селищної об`єднаної ТГ Прилуцького району Чернігівської області згідно з актом приймання - передачі земельних ділянок.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 730-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області", до складу Линовицької селищної територіальної громади включені Линовицька, Богданівська, Бубнівщинська, Даньківська, Новогребельська та Удайцівська сільські ради Прилуцького району. 
Линовицька селищна рада є розпорядником земель комунальної власності, що знаходяться на території Линовицької ОТГ (належним відповідачем у справі).
Відповідно до п. 39 договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди.
За відомостями з ЄДРПОУ, 09.09.2019 зареєстровано юридичну особу - ФГ "Єгоровське", код 43219228, місце знаходження: 17500, Чернігівська область, м. Прилуки, військове містечко, 12, буд. 146, кв. 25 (запис: 10621020000002345).
Додатковою угодою від 09.02.2022 до договору оренди землі від 12.08.2014 (зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 6650888), внесені зміни в преамбулу Договору, за якими: орендодавець за Договором - Линовицька селищна рада та орендар - ФГ "Єгоровське".
Сторонами також переглянуто редакцію п. 9 Договору, за якою: орендна плата вноситься орендарем у наступних формах та розмірах: у грошовій формі безготівково, в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, що становить на момент підписання додаткової угоди 36 473,24 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент підписання додаткової угоди становить 303 943,71 грн. Орендна плата визначається з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки на момент сплати.
В подальшому, 04.07.2024, позивач, маючи намір скористатися переважним правом на продовження строку дії договору оренду землі від 12.08.2014 б/н, звернувся до Ради з листом-повідомленням, до якого додав проект договору щодо внесення змін до договору оренди землі, яким в односторонньому порядку переглянув його істотні умови в частині терміну оренди; розмір орендної плати залишений без змін (поштове відправлення: 1751001627499).
Линовицька селищна рада, попередньо, листом від 09.08.2024 № 03-04/574, повідомила відповідача про продовження строку розгляду його звернення щодо укладення договору оренди землі на новий строк.
Линовицька селищна рада, листом від 19.08.2024 № 03-04/598, повідомила відповідача, що питання про укладення договору оренди землі на новий строк, буде розглянуте на черговому засідання сесії, 06.09.2024.
Позивач заперечив факт отримання вказаних листів Ради.
06.09.2024, Линовицька селищна рада (41 (позачергова) сесія 8 скликання) прийняла рішення про відмову в поновленні договору оренди землі з ФГ "Єгоровське"; вирішила припинити договір оренди землі, в зв`язку з закінченням строку, на який його укладено; вжити заходи щодо припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди на земельну ділянку площею 15,0330 га, за кадастровим номером 7424181200:03:000:0422; зобов`язати ФГ "Єгоровське" повернути Линовицькій селищній раді вказану земельну ділянку; виставити на електронні торги для передачі в користування на умовах оренди дану земельну ділянку для ведення фермерського господарства.
Указане рішення Ради мало на меті припинення договірних відносин з ТОВ "Єгоровське", та було прийняте на протязі місяця після закінчення строку дії договору оренди землі від 12.08.2014 б/н.
07.04.2025 відбулись земельні торги №LRE001-UA-20250304-09051, з продажу права оренди земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення фермерського господарства комунальної власності, площею 15,0330 га, за кадастровим номером 7424181200:03:000:0422, що розташована на території с/ради Бубнівщинська, Прилуцький район, Чернігівська область, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення (код КВЦПЗ 01.02 для ведення фермерського господарства).
За результатами проведених торгів переможцем стало СТОВ "Цукровик" (третя особа в справі), за найбільш економічно вигідною ціновою пропозицією 390 860, 00 грн, з яким Радою укладений договір оренди спірної земельної ділянки. Серед учасників, які приймали участь у торгах, зокрема, був позивач, проте його цінова пропозиція 252 000,00 грн, була не конкурентною.
Отже, спір у даній справі, на думку позивача, виник у зв`язку з тим, що Радою було порушено переважне право фермерського господарства перед іншими особами на поновлення договору оренди землі від 12.08.2014 б/н на новий строк.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб.
Відповідно до статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
За приписами ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
Аналогічне положення міститься в статті 140 Конституції України.
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (стаття 142 Конституції України).
Частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Приписами ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" також передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Аналіз вищевказаних положень чинного законодавства України дає підстави для висновку, що необхідними умовами для визнання незаконним у судовому порядку правового акту індивідуальної дії органу місцевого самоврядування є:
1) позивач є власником або титульним володільцем певного майна;
2) права власника (титульного володільця) порушено і підставою цього порушення є видання правового акту;
3) такий акт не відповідає закону, тобто, має місце невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно з положеннями ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Частиною 2 ст. 83 Земельного кодексу України встановлено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Стаття 14 Конституції України закріплює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".
За змістом частини 1 статті 93 ЗК України, статті 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі.
Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання врегульовуються договором оренди землі. Зокрема, на підставі договору в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом.
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі").
За частиною 1 статті 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається в письмовій формі, а статтею 17 цього Закону передбачено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлене законом.
За змістом статті 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі як істотна умова договору визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами статті 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд.
Випадки та умови, коли права і обов`язки сторін за договором оренди продовжують існувати після закінчення узгодженого строку дії цього договору незалежно від волевиявлення власника, обмежуючи останнього в його правомочностях щодо здійснення права власності, обумовлюються договором або законом.
Законодавець передбачає різні способи продовження строку дії договору оренди на новий строк, які можуть полягати у визначенні для сторони договору необхідності вдатися до активних дій для отримання бажаного результату або, навпаки, у вказівці для досягнення бажаного результату утриматися від певних дій.
Судом першої інстанції встановлено, що в пункті 8 Договору оренди сторони обумовили, що після закінчення строку дії Договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Також відповідно до п. 35 Договору оренди, зміна умов Договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін.
Відповідно до частин 1 - 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент укладення сторонами договору оренду землі від 12.08.2014 б/н) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), повідомивши про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк орендодавця до спливу строку договору оренди землі в строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа - повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди.
Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передумовами виникнення переважного права на поновлення є:
- закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі;
- належне виконання договору орендарем;
- наявність інших осіб, які виявили намір укласти договір оренди цієї ж земельної ділянки.
За змістом частини 4 статті 33 цього Закону при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має. Воно не може трансформуватися в право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності згоди зі зміненими умовами.
Водночас предмет регулювання наведених норм не може бути звужений винятково до реалізації орендарем свого переважного права, оскільки юридичним фактом, у силу якого договір укладається на новий строк (поновлюється), є досягнення згоди між сторонами щодо усіх істотних умов договору оренди землі.
Аналіз змісту цієї статті дає підстави стверджувати, що вона містить два законодавчих механізми такого поновлення: а) укладення договору оренди землі на новий строк з орендарем, який має переважне право перед іншими особами (частини 2 - 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі"); б) поновлення (продовження) існуючого договору оренди землі на той самий строк і на тих же умовах, які були передбачені договором, у загальному порядку; при цьому таке поновлення не передбачає наявності інших осіб, які виявили намір орендувати відповідну земельну ділянку (після закінчення строку дії існуючого договору), тобто в ситуації, коли переважне право орендаря не виникає (частина 6 статті 33 цього Закону).
Як вже було зазначено вище, позов мотивований порушенням переважного права орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, тобто, в контексті дотримання сторонами порядку, визначеного частинами 1 - 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент укладення сторонами договору оренду землі від 12.08.2014 б/н).
У рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Колегія суддів зазначає, що позивач 04.07.2024, маючи намір скористатися переважним правом на продовження строку дії договору оренду землі від 12.08.2014 б/н, звернувся до Ради з листом-повідомленням, до якого додав проект договору щодо внесення змін до договору оренди землі.
До вказаного листа позивачем було долучено проект договору щодо внесення змін до договору оренди землі, яким зокрема пропонувалося встановити строк дії договору 17 років. (а.с. 31)
В той же час, як вже було зазначено вище, пунктом 8 договору оренди встановлено строк дії договору 10 років.
Листом № 03-04/574 від 09.08.2024 Линовицька селищна рада повідомила відповідача про продовження строку розгляду його звернення щодо укладення договору оренди землі на новий строк, а листом № 03-04/598 повідомила відповідача, що питання про укладення договору оренди землі на новий строк, буде розглянуте на черговому засіданні сесії, 06.09.2024.
В подальшому, 06.09.2024, Линовицька селищна рада (41 (позачергова) сесія 8 скликання) прийняла рішення про відмову в поновленні договору оренди землі з ФГ "Єгоровське"; вирішила припинити договір оренди землі, в зв`язку з закінченням строку, на який його укладено; вжити заходи щодо припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди на земельну ділянку площею 15,0330 га, за кадастровим номером 7424181200:03:000:0422; зобов`язати ФГ "Єгоровське" повернути Линовицькій селищній раді вказану земельну ділянку; виставити на електронні торги для передачі в користування на умовах оренди дану земельну ділянку для ведення фермерського господарства.
Указане рішення Ради мало на меті припинення договірних відносин з ТОВ "Єгоровське", та було прийняте на протязі місяця після закінчення строку дії договору оренди землі від 12.08.2014 б/н.
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач не погодився на укладення договору, зокрема на змінених умовах строку дії договору.
Тому, в даному контексті колегія суддів зазначає, що відповідач відреагував на лист позивача щодо його наміру скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк як того вимагає стаття 33 Закону України «Про оренду землі».
Викладені вище обставини свідчать про той факт, що сторони не змогли досягти домовленостей щодо строку дії договору оренди, й відповідно запропоновані умови не були прийняті відповідачем, тобто у сторін виникли неузгодженості щодо істотних умов договору.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відтак, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку, що дії органу місцевого самоврядування не свідчать про ухилення від надання відповіді на повідомлення орендаря.
Одночасно, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4, статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
З наведеного вбачається, що з врахуванням відсутності домовленості сторін щодо істотної умови договору (строку його дії), у позивача були відсутні підстави для легітимного очікування наявності в нього переважного права на укладення договору оренди землі.
В даному контексті колегія суддів зазначає про те, що переважне право за своєю суттю є правом орендаря отримати в оренду земельну ділянку, яку він раніше орендував, за умови, якщо інші претенденти запропонують такі самі умови, і тоді в орендаря буде перевага перед іншими претендентами, як в особи, яка вже орендувала цю земельну ділянку і належним чином виконувала умови попереднього договору.
Слід зазначити і про те, що за змістом положень чинного законодавства, а саме ч. 1 статті 134 Земельного кодексу України всі державні та комунальні землі повинні передаватися в оренду на конкурентних засадах.
При цьому те, що ч. 2 вказаної статті встановлено виключення щодо передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельних ділянок державної чи комунальної власності у разі, зокрема укладення договорів оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря, не нівелює встановлене положеннями законодавства право власника на розпорядження своїм майном.
Так, частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 3 статті 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як вже було вище зазначено, відповідно до ч. 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у позивача припинилось його переважне право на укладення договору оренди землі, оскільки між сторонами не було досягнуто істотної умови договору, строку дії договору оренди.
Отже, на думку колегії суддів, з врахуванням відсутності домовленості між орендарем та орендодавцем щодо істотної умови договору (строку дії договору оренди), можливість передачі в користування земельних ділянок державної чи комунальної власності без проведення земельних торгів у разі укладення договорів оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря, не може позбавити власника такого майна права на передачу земельної ділянки в оренду саме на конкурентних засадах, адже саме на конкурентних засадах повинні визначатися орендарі, які як переможці пропонують державі або територіальній громаді кращі умови оренди.
При цьому вказане не свідчить про обмеження права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки останній не позбавлений права приймати участь у відповідному конкурсі і за умови рівності пропозицій буде мати переважне право перед іншими учасниками конкурсу на укладення відповідного договору оренди. 
Варто також звернути увагу, що орендодавець не повинен якимось чином обґрунтовувати свою відмову від продовження орендних відносин, а переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 у справі № 272/440/18).
Слід окремо зауважити на тому, що за змістом положень ч. 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із ст. 122 Земельного кодексу України, тобто, у спірних правовідносинах укладення відповідного Договору оренди землі на новий строк можливо лише за наявності рішення відповідача (органу місцевого самоврядування).
Подібні за змістом правові висновки були викладені у постановах Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 904/1671/21, від 09.11.2021 у справі № 910/4790/20, від 26.10.2021 у справі № 910/5710/19, від 24.01.2019 у справі № 904/869/18, від 26.03.2019 у справі № 910/1335/17, від 10.01.2019 у справі № 911/3998/16, від 11.12.2018 у справі № 923/111/18, від 06.12.2018 у справі № 925/1651/17, від 03.04.2018 у справі № 904/8168/17, від 22.02.2018 у справі № 922/1008/17 та постановах Верховного Суду України від 11.11.2014 у справі № 912/1552/13, від 20.11.2012 у справі № 44/69, де вказано, що виходячи з того, що діючим законодавством не передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
При цьому, у спірних правовідносинах укладення договору оренди землі на новий строк за відсутності рішення відповідача (органу місцевого самоврядування) буде свідчити про те, що судом буде порушено законодавчо встановлену процедуру поновлення договорів оренди землі новий строк, оскільки суд не може підміняти інший орган державної або місцевої влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.
Слід зазначити і про те, що визнання укладеним договору оренди землі на новий строк в редакції, яка запропонована саме орендарем, без врахування волевиявлення орендодавця, буде порушено встановлений статті 627 Цивільного кодексу України принцип свободи договору (відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості), адже прямий законодавчо встановлений обов`язок для відповідача з укладення такого договору відсутній, а відтак його укладення повинно відбуватися на загальних підставах.
При цьому, як встановлено вище, укладення договору оренди землі на новий строк можливо лише за наявності відповідного рішення відповідача (органу місцевого самоврядування), і саме останній, в силу приписів чинного законодавства уповноважений визначати істотні умови такої оренди і за умови відсутності такого рішення істотні умови не можуть бути визначені судом, тим більше орендарем одноособово в позовній заяві. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог у цій справі відсутні.
Щодо доводів скаржника про відсутність в матеріалах справи доказів підтвердження повноважень адвоката відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Скаржник посилається на те, що доданий представником відповідача ордер СВ № 1113081 на надання правничої допомоги не містить відомостей про те, кому надається правнича допомога, водночас вказаний ордер сформований засобами електронного кабінету адвоката і підписаний ЕЦП адвоката, при відкритті графи кому надається правнича допомога міститься запис "Линовицькій селищній раді" та у графі де надається правнича допомога міститься запис "у Господарському суді Чернігівської області", але вказані записи з технічних причин не відображаються при відкритті pdf-файлу у версії для друку.
В той же час, представником відповідача було додатково надано до суду першої інстанції в роздрукованому вигляді ордер серії СВ № 1113081 про надання правничої допомоги Линовицькій селищній раді та договір про надання правничої допомоги № 27/2025 від 21.03.2025.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право на здійснення адвокатською діяльністю, яке було додано представником відповідача за порядковим номером 10 в додатку до відзиву на позовну заяву.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2025 року прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Фермерського господарства "Єгоровське" задоволенню не підлягає.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Єгоровське» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2025 у справі №927/700/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.09.2025 у справі №927/700/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фермерське господарство «Єгоровське».
4. Матеріали справи №927/700/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови підписано 23.01.2026.

Головуючий суддя І.М. Скрипка 

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко