Справа № 201/315/26
Провадження № 2-о/201/84/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року Соборний районний суд
міста Дніпра
у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,
при секретарі Максмовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником адвокатом Єпрем`яном Л.В., заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровський електро-механічний завод», Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Єпрем`яна Л.В. звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У поданій заяві останній просить встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на території 
АДРЕСА_1 , на якій введено воєнний стан, з причин, що пов`язані із виконанням посадових обов`язків на підприємстві під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України, пов`язаних із захистом Батьківщини під час воєнного стану, отримавши ушкодження внаслідок військових дій під час ракетного обстрілу підприємства 24.06.2025 року.
В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає що він є рідним сином ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його мати з метою внесення вкладу для забезпечення оборони і відсічі і стримування збройної агресії проти України з 26.07.2024 року пішла працювати до ТОВ «ДЕМЗ», що виготовляло, ремонтувало та збирало критично важливі спорядження для захисту і національної безпеки країни. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , перебуваючи на робочому місці у виробничих приміщеннях та виконуючи свої посадові обов`язки, загинула від ракетного удару по м. Дніпру, а саме по виробничим приміщенням ТОВ «ДЕМЗ» по вул. Деревлянська, 20 у м. Дніпрі, отримавши ушкодження внаслідок військових дій, спричинених іншими видами вибухів та уламків. Зазначає, що матір загинула на робочому місці у підприємстві (з пулу критично важливого у сфері оборонного промислового комплексу) в виробничому приміщенні, яке роботою своїх працівників, а відповідно їх результатом забезпечує національну безпеку і оборону, відсіч і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Фактично загибель матері пов`язана забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану у момент виконання своїх посадових обов`язків, тобто із захистом Батьківщини. Встановлення факту смерті (загибелі) ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 на території, де введено воєнний стан під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану необхідно для пред`явлення у майбутньому до всіх належних державних та приватних органів та установ, незалежно від форми управління з питання проведення необхідних виплат, компенсацій, а також для пред`явлення до військової частини НОМЕР_1 задля вирішення питання його звільнення з військової служби на підставі абзацу шістнадцятого пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
У поясненнях, що надійшли до суду від ТОВ «ДЕМЗ», підприємство погодилось із фактами та обставинами, викладеними у заяві заявника та зазначило, що Товариство має статус важливого для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу та критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері обороно - промислового комплексу виконує роботу направлену на забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Внаслідок ракетного удару по м. Дніпру 24.06.2025 року, а саме по виробничим приміщенням ТОВ «ДЕМЗ» по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 загинула під час виконання своїх посадових обов`язків перебуваючи на робочому місці у виробничих приміщеннях, отримавши ушкодження внаслідок військових дій, спричинених іншими видами вибухів та уламків (згідно з довідкою про причину смерті). У зв`язку із цим підприємство зробило запис у трудовій книжці про звільнення через смерть робітника. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровський електро-механічний завод» як важливе для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу та критично важливе для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу виконує роботу направлену на забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану за рахунок своїх робітників, які виконують свої посадові обов`язки.
Військова частина НОМЕР_1 своїм правом на подачу до суду пояснень та доказів не скористалася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний стан, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Згідно з частиною 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні (на всій території) введено воєнний стан.
Згідно листа № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України (далі - ТІШ України) офіційно визнала та засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, форс-мажорними обставини.
Крім того, даним листом ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб.
16 березня 2022 року Міжнародний суд ООН встановив, що Російська Федерація має негайно зупинити військові дії, які вона розпочала на території України 24 лютого 2022 року.
17 березня 2022 року Російська Федерація відмовилася виконувати рішення Міжнародного суду ООН.
Факт даної війни розв`язаний РФ, яка щоденно вчиняється відносно громадян України також підтверджується Законом України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», постановою Кабінету міністрів України від 09 квітня 2022 р. №426, постановою Кабінету міністрів України від 3 березня 2022 р. N 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації»
З 24 лютого 2022 року по теперішній час Російська Федерація знищує, пошкоджує населені пункти України, майно підприємств, громадян України, вбиває та завдає шкоди здоров`ю громадян України. 
24.06.2025 року Російська Федерація ракетним ударом знищила виробничі приміщення ТОВ «Дніпровський електро-механічний завод» по вул. Деревлянська, 20 у м. Дніпрі, внаслідок чого загинули робітники підприємства, зокрема, матір заявника.
Крім цього, слід також зазначити, що Російська Федерація, здійснивши збройну агресію відносно України, та відповідно окупувавши частину території України, порушила норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештського меморандуму, Гельсінського заключного акту наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975 р. та Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією.
Згідно переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, на території Дніпропетровської області ведуться бойові дії з 24.02.2022 року і по теперішній час. 
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: використовувати потужності та трудові ресурси підприємств, установ і організацій усіх форм власності для потреб оборони, змінювати режим їхньої роботи, проводити інші зміни виробничої діяльності, а також умов праці відповідно до законодавства про працю.
Отже, до захисту та оборони країни залучаються не лише військовослужбовці, а й підприємства з їх потужностями та трудовими ресурсами (робітниками) з числа цивільних осіб, у тому числі установи і організації усіх форм власності. Всі ці підприємства, установи та організації окрім їх критичної важливості у сфері обороно-промислового комплексу, перебувають у ризиковій ланці вразливих об`єктів, оскільки забезпечують життєдіяльність, захист, стійкість і оборону держави в цілому і безпосередньо фронту.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровський електро-механічний завод» згідно з Наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України (Мінстратегпром) № 64-КВ від 21.01.2025 року має статус важливого для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу та критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу. Підприємство віднесено до цієї категорії відповідності за критерієм, визначеним у підпункті 1 пункту 2 Критеріїв та підпункту 4 пункту 2 Критеріїв та Порядку
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 Критеріїв, за якими здійснюється визначення Міністерством з питань стратегічних галузей промисловості України підприємств, установ і організацій у сфері оборонно-промислового комплексу, промисловості, авіабудівній галузі та у сфері космічної діяльності такими, що мають важливе значення для національної економіки, затверджених Наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України 26 грудня 2024 року № 192 (далі – Критерії), Підприємства, установи і організації, які виробляють товари, виконують роботи і надають послуги з розроблення, виготовлення, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки, боєприпасів, їх складових частин для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань, а також уповноважені суб`єкти управління об`єктами державної власності, які здійснюють регулювання, контроль та координацію діяльності таких підприємств, установ та організацій, визначаються такими, що мають важливе значення для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу, у разі відповідності одному з таких критеріїв: перебування підприємства, установи і організації у процесі виконання: державного контракту (договору), укладеного ним з державним замовником у сфері оборони, або залучення підприємства на підставі договорів, зокрема зовнішньоекономічних договорів (контрактів), до виконання такого державного контракту (договору); або договору щодо виробництва товарів оборонного призначення, зокрема озброєння, військової і спеціальної техніки, боєприпасів, їх складових частин, за рахунок коштів інших позабюджетних джерел, не заборонених законодавством України, у тому числі коштів благодійної допомоги, якщо поставка зазначених у цьому абзаці товарів оборонного призначення відбувається до військових частин Збройних Сил України та інших військових формувань; або договору щодо виконання робіт оборонного призначення, укладеного з підприємством (установою, організацією), включеним до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів), яке є головним виконавцем завдань або заходів, передбачених державними цільовими програмами реформування та розвитку оборонно-промислового комплексу, розроблення, освоєння і впровадження нових технологій, нарощування наявних виробничих потужностей для виготовлення продукції оборонного призначення.
Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Критеріїв, підприємства, установи і організації, які виробляють товари, виконують роботи і надають послуги з розроблення, виготовлення, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки, боєприпасів, їх складових частин для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань, а також уповноважені суб`єкти управління об`єктами державної власності, які здійснюють регулювання, контроль та координацію діяльності таких підприємств, установ та організацій, визначаються такими, що мають важливе значення для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу, у разі відповідності одному з таких критеріїв: участь підприємства, установи, організації у реалізації завдань і заходів, передбачених державними цільовими програмами в авіабудівній галузі та у сфері космічної діяльності;
Згідно з Наказом № 173/ДК від 25.07.2024 року, мати заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.07.2024 року була прийнята на роботу до ТОВ «ДЕМЗ» на посаду прибиральника виробничих приміщень.
Наказом № 522/ДК від 08.07.2025 року трудовий договір з ОСОБА_2 припинено у зв`язку із її смертю.
Згідно з довідкою про причини смерті № 2222 від 26.06.2025 року, смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 з причин: «Y36.2 - ушкодження внаслідок військових дій, спричиненні іншими видами вибухів та уламків» по АДРЕСА_1 , внаслідок отримання травм декількох ділянок тіла через ушкодження внаслідок військових дій, спричиненні іншими видами вибухів та уламків, під час ракетного обстрілу 24.06.025 року.
На підставі лікарського свідоцтва про смерть № 2222 від 26.06.2025 року видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 26.06.2025 року Серія 
НОМЕР_2 .
З довідки ТОВ «ДЕМЗ» вбачається, що ОСОБА_2 була працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський електро-механічний завод» (код за ЄДРПОУ 38599254), яке має статус важливого для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу та критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно - промислового комплексу та робота якого направлена на забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, загинула ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи на робочому місці по вул. Деревлянська, 20 у м. Дніпрі, отримавши ушкодження внаслідок військових дій (спричинені іншими видами вибухів та уламків) під час ракетного обстрілу підприємства 24.06.2025.
У поясненнях, що надійшли до суду, ТОВ «ДЕМЗ», погодившись із фактами та обставинами, викладеними у заяві заявника, повідомило суду, що товариство важливе для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу та критично важливе для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу, виконує роботу направлену на забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану за рахунок своїх робітників, які виконують свої посадові обов`язки.
Отже ТОВ «ДЕМЗ», окрім інших доказів теж підтвердило суду, що за рахунок своїх трудових резервів підприємство залучено до захисту та оборони країни, а відповідно до забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.
Суд наголошує, що до захисту і оборони держави залучаються не тільки військові зі складу збройних сил України, а й робітники з числа цивільних осіб як трудові резерви на підприємствах, що визначені як критично важливі для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу.
Відповідно до п. 1 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 
31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 
Відповідно до роз`яснень п.13 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, а згідно її п.18, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органі, а є лише підставою для їх одержання. 
Згідно п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування «Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження.».
Факт загибелі (смерті) ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану іншим шляхом встановити окрім як на підставі рішення суду не вбачається можливим, так як померла не мала статусу військовослужбовця, а перебувала у статусі цивільної особи, що змусило заявника звернутися до суду із відповідною заявою.
Встановлення факту загибелі (смерті) матері під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану для заявника має юридичне значення, так як воно необхідне для пред`явлення у майбутньому до всіх належних державних та приватних органів та установ, незалежно від форми управління з питання проведення необхідних виплат, компенсацій, а також для пред`явлення до військової частини НОМЕР_1 задля вирішення питання його звільнення з військової служби на підставі абзацу шістнадцятого пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.
Вимоги до доказів встановлені ст.77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.
Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
З огляду на викладене, суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинула (померла) на території України у АДРЕСА_1 , на якій введено воєнний стан, з причин, що пов`язані із виконанням посадових обов`язків на підприємстві під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України, пов`язаних із захистом Батьківщини під час воєнного стану, отримавши ушкодження внаслідок військових дій під час ракетного обстрілу підприємства 24.06.2025 року.
Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (факту смерті за особливих обставин) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню.
Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України та п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, підлягає негайному виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 315-317 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником адвокатом Єпрем`яном Л.В., заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровський електро-механічний завод», Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на території 
АДРЕСА_1 , на якій введено воєнний стан, з причин, що пов`язані із виконанням посадових обов`язків на підприємстві під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України, пов`язаних із захистом Батьківщини під час воєнного стану, отримавши ушкодження внаслідок військових дій під час ракетного обстрілу підприємства 24.06.2025 року.
Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          С.С. Федоріщев