Справа № 638/26364/25
Провадження № 2-а/638/85/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року      м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді – Шамраєва М.Є.,
секретаря судового засідання – Дрозденко У.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом позивача: ОСОБА_1 до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 16 грудня 2025 року в телефонному режимі дільничним за адресою його проживання було повідомлено його про те, що він перебуває у розшуку ТЦК; що цього ж дня ним було виявлено у застосунку «Резерв+», що він дійсно у розшуку та подано письмову заяву у застосунку «Резерв+» до ТЦК про визнання винуватості; що через декілька годин після подачі вищевказаної заяви ним також було подано у застосунку «Резерв+» письмове клопотання про закриття адміністративного провадження відносно нього у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, натомість указане клопотання після подачі у застосунку не відображається, жодної відповіді на нього уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 не надано, у зв`язку з чим він позбавлений можливості надати цей доказ суду; що 19 грудня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову № R257983 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено на нього штраф у сумі 17 000,00 грн. 
Вважає винесену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що відповідачем застосовано норму закону, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, з огляду на приписи ст. 58 Конституції України та ст. 8 КУпАП. Крім того вважає, що оскаржувана постанова винесене поза межами строків, встановлених статтею 38 КУпАП. 
Посилаючись на незаконність оскарженої постанови, просить її скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою суду від 30.12.2025 відкрито провадження у справі; витребувано у відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином посвідчені копії всіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно військозобов`язаного: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у тому числі всіх доказів на підставі яких було прийнято постанову № R257983 від 19.12.2025 по справі про адміністративне правопорушення відносно військозобов`язаного: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення адміністративного позову заперечив, посилаючись на те, що позивач - ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» 16.12.2025 року засобами електронного кабінету призовника, самостійно звернувся із заявою військовозобов`язаного, резервіста , в якій зазначив, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності в порядку статті 279-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення; просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Водночас витребуваних судом документів відповідач не подав.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій наголосив на тому, що подання ним заяви про визнання винуватості не передбачає автоматичного накладення на нього адміністративного стягнення, нехтуючи вимогами ст. 38, 247, 258, 283, 284 КУпАП.
У призначене по справі судове засідання учасники не з`явились, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідач причини неявки свого представника не повідомив.
За наведених обставин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.
19 грудня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову № R257983 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено на громадянина ОСОБА_1 , штраф у сумі 17 000,00 грн. 
Згідно з указаною постановою за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не ставна військовий облік як ВПО (ст. 37 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу"), чим допустив порушення правил військового обліку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210 КУпАП. 
Відповідно до Довідки від 22.08.2022 № 1601-5002036310 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач був взятий на такий облік за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з Витягу з застосунку «Резерв+», адміністративну справу за ст. 210 КУпАП було порушено 26.08.2025.
Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05: 30 год. 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
Відповідно до ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері військового обліку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий облік (формальний склад).
При цьому суд зазначає, що диспозиція ст. 210 КУпАП має бланкетний характер, а серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинні бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та яким не дотримана особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Як визначено ч. 3, 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік; у разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), згідно зі ст. 235 КУпАП, розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідачем застосовано норму закону, яка не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, адже на переконання суду інкриміноване позивачеві адміністративне правопорушення є триваючим правопорушенням в розумінні ч. 1 ст. 38 КУпАП.
Водночас доводи позивача щодо накладення на нього адміністративного стягнення поза межами строків, встановлених статтею 38 КУпАП, є слушними.
Як убачається з матеріалів справи, адміністративну справу за ст. 210 КУпАП було порушено 26.08.2025.
Відповідачем не доведено та матеріали справи не містять відомостей стосовно іншої дати порушення справи про адміністративне правопорушення за ст. 210 відносно позивача.
Судом витребовувались у відповідача копії всіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно військозобов`язаного: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у тому числі всіх доказів на підставі яких було прийнято постанову № R257983 від 19.12.2025, натомість такі відомості суб`єктом владних повноважень надані не були.
Як визначено ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Тож суд, керуючись указаною процесуальною нормою, визнає обставину, що адміністративну справу відносно позивача за ст. 210 КУпАП було порушено 26.08.2025.
Як визначено ч. 1, 9 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді); адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Тож адміністративне стягнення могло бути накладене на позивача до 26.11.2025, натомість оскаржена постанова винесена 19.12.2025, тобто поза межами визначеного законом строку накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Тож провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП відносно позивача підлягало закриттю.
Визнання позивачем факту вчинення адміністративного правопорушення на указані обставини не впливає.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За встановлених у цій справі обставин, суд доходить висновку, що оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП прийнята не на підставі та не у спосіб, що визначені КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Тож оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст. 7, 9, 38, 210, 247, 251, 254, 256-258 280 КУпАП, ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 286 293 КАС України,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов позивача: ОСОБА_1 до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення– задовольнити.
Скасувати постанову № R257983 від 19.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь позивача: ОСОБА_1 (адреса: адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 484,48 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     М.Є. Шамраєв