ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/21496/25      Головуючий суддя І інстанції Шишкін О. В.
Провадження № 33/818/459/26     Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року        м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
захисника - Дьяченка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Дьяченка О.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Цією постановою
На ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Постановою встановлено, що 24.10.2025 року о 23:42 год. за адресою: майдан Конституції, 1, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Tesla model S, державний номерний знак відсутній, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 6820 та закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога, за адресою: м. Харків ,вул. Ахієзерів, 18А, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з судовим рішенням захисником Дяченко О.В. на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.
Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції, на думку захисника, не врахував, що працівниками поліції не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а матеріали справи не містять відомостей щодо зупинки автомобілю ОСОБА_1 . 
Під час апеляційного розгляду захисник підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити. На підтримку апеляційних доводів посилався на аналогічні, зазначеним в апеляційній скарзі, обставини. 
Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника Дяченка О.В. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№493162 від 25.10.2025 року, в якому зазначено факт керування  ОСОБА_1 , 24.10.2025 року о 23:42 год. за адресою: майдан Конституції, 1, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Tesla model S, державний номерний знак відсутній, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 6820 та закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога, за адресою: м. Харків ,вул. Ахієзерів, 18А, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР 
У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «відмова», що свідчить про те, що водій відмовився від ознайомлення із змістом протоколу про адміністративне правопорушення.
Відомостями довідки інспектора УПП в Харківській області ДПП В. Бурикіної встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_1 (а.с.3), а тому не виконання водієм вимог Правил дорожнього руху в частині обов`язків водія, є свідомими діями ОСОБА_1 .
Відповідно до відомостей акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводився у зв`язку із відмовою водія (а.с.5).
Відомостями направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння встановлено, що медичний огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із його відмовою.
З відомостей рапорту поліцейського вбачається, що 24.10.2025 о 23 год. 42 хв за адресою: м. Харків, м-н Конституції, 1, екіпажем поліції на підставі п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб Tesla model S, державний номерний знак відсутній, під керуванням ОСОБА_1 .
Під час проведення процесуальних дій у водія боло виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Від виконання законної вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.
Відносно ОСОБА_1 було винесено постанову ЕНА№6009946 за ч. 4 ст. 121-3 КУпАП за порушення п.2.9 «в» Правил дорожнього руху. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовся від отримання копій процесуальних документів, надання пояснень, а також підписувати процесуальні документи.
Згідно пояснень працівника поліції ОСОБА_2 наданих суду апеляційної інстанції, під час патрулювання м. Харкова було виявлено транспортний засіб Tesla model S, державний номерний знак відсутній, який було припарковано згідно правил дорожнього руху перпендикулярно бардюрного каменю та тратуару. В транспортному засобі перебувало декілька осіб. Однак, здійснивши маневр на шляху патрулювання, екіпажем було помічено, що вказаний автомобіль здійснив рух заднім ходом. Після чого проїхав декілька метрів та зупинився, змінивши своє положення відносно бардюрного каменю та тратуару з перпендикулярного на паралельне. Працівники поліції, підійшовши до транспортного засобу, виявили в автомобілі Tesla model S лише водія ОСОБА_1 , який перебував на місці водія. Під час проведення процесуальних дій, у водія було виявлено таку ознаку алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, яка була перевірена шляхом подиху водія в бік працівника поліції. Від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 спочатку погодився, однак згодом, після спілкування з друзями, які підійшли вже під час проведення процесуальних дій, пов`язаних із проведенням огляду водія на стан сп`яніння, вважаючи безпідставною зупинку транспортного засобу, відмовився. Із змістом складеного протоколу, ОСОБА_1 ознайомити не вдалося, оскільки він самовільно залишив місце події.
Відомостями відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що автомобіль Tesla model S, без заднього державного номерного знаку, стоїть припаркований перпендикулярно до бардюрного каменю та паркану, що відмежовує місце для паркування від тратуару. Працівники поліції, здійснюють маневр на шляху патрулювання та фіксують зміну положення зазначеного транспортного засобу відповідно до бардюрного каменю з перпендикулярного на паралельне. Підійшовши до транспортного засобу Tesla model S в якому перебував виключно ОСОБА_1 , особу якого було встановлено за посвідченням водія, та який знаходився за кермом вказаного автомобілю, працівники поліції розпочали проведення процесуальних дій. На запитання працівників поліції: «Де загубили номерний знак?» водій відповів, що на шляху до м. Харкова з м. Слов`янськ. На наступне запитання поліцейського, щодо можливості оформлення транспортного засобу Tesla model S, згідно вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 відповів, що за рік має дві продані автівки, тому у разі здійснення продажі цього автомобіля, змушений буде заплатити значні кошті в якості податків. Під час здійснення зазначених процесуальних дій, поліцейським було виявлено таку ознаку алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, яку перевірено шляхом подиху водія в сторону працівника поліції. На вимогу поліцейського водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Однак згодом, змінив свою думку та запропонував працівникам поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, бажаючи надати кров в якості біологічного середовища. Працівниками поліції було роз`яснено водію, що у закладі охорони здоров`я йому буде запропоновано надати інше біологічне середовище, а саме сечу. В цей час, на місце події підійшли інші невстановлені особи, після спілкування з яким, ОСОБА_1 бажав ознайомитись з відеозаписами свого керування. З приводу зазначених вимог особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівники поліції зазначили, що нагрудні камери містять технічну неспроможність ознайомлювати заінтересованих осіб на місці події, однак відеозапис з яких, буде доданий до матеріалів справи, у разі їх складання, що надасть можливість ознайомитись із ним учасникам справи. За таких обставин, ОСОБА_1 розуміючи вимоги чинного законодавства на власний розсуд, змінив свою поведінку стосовно вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що надало підстав поліцейському сприймати дії водія, як відмову виконати зазначену вимогу, що є порушенням приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху.
При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Разом з тим, стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, суд встановив, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції або їх упередженості під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, що обумовлюють невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.
Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення, доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.
Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду, яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять. Не надано таких відомостей і суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у її релевантному зв`язку із нормами Закону чинними на момент вчинення правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.
Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин та способу надання водієм такої відмови.
За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок - уникати юридичної відповідальності.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, (наприклад «Функе проти Франції», «Драган Петрович проти Сербії» (Dragan Petroviж v. Serbia) від 14.04.2020 (скарга № 75229/10), S та Марпер проти Сполученого Королівства) не можливо здійснювати по відношенню до особи будь - якого примусу з метою надання цією особою біологічних зразків, оскільки це в розумінні положень пункту 1 статті 8 Конвенції порушує право особи на повагу до її приватного життя.
З відомостей відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 фактично відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, про що свідчать його дії, які об`єктивно виражають не бажання водія виконувати передбачену п. 2.5 Правил дорожнього руху, законну вимогу працівників поліції.
За таких обставин, наявність неспростованих під час апеляційного перегляду відомостей протоколу та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави стверджувати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення медичного огляду водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відсутності в матеріалах справи відомостей про керування ОСОБА_1 транспортерним засобом суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема констатованої по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, встановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відомостями відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що автомобіль Tesla model S, без заднього державного номерного знаку, стоїть припаркований перпендикулярно до бардюрного каменю та паркану, що відмежовує місце для паркування від тратуару. Працівники поліції, здійснюють маневр на шляху патрулювання та фіксують зміну положення зазначеного транспортного засобу відповідно до бардюрного каменю з перпендикулярного на паралельне. Підійшовши до транспортного засобу Tesla model S в якому перебував виключно ОСОБА_1 , особу якого було встановлено за посвідченням водія, та який знаходився за кермом вказаного автомобілю, що свідчить про зміну зазначеного транспортного засобу у просторі не інакше, як шляхом керування ним через здійснення низки маневрів, саме ОСОБА_1 , оскільки будь-які інші особи в цей час були взагалі відсутні на місці події.
Крім того, на запитання працівників поліції: «Де загубили номерний знак?» ОСОБА_1 відповів, що на шляху до м. Харкова з м. Слов`янськ. На наступне запитання поліцейського, щодо можливості оформлення транспортного засобу Tesla model S, згідно вимог чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відповів, що за рік має дві продані автівки, тому у разі здійснення продажі цього автомобіля, змушений буде заплатити значні кошті в якості податків. Зазначене свідчить про те, що вказаний автомобіль належить саме ОСОБА_1 та за відсутності інших осіб на місці події в цей час, надає об`єктивних підстав вважати, що ніхто інший не міг керувати транспортним засобом Tesla model S, без державних номерних знаків, окрім особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Зазначені відомості підтверджуються та доповнюються поясненнями працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , який зазначив суду апеляційної інстанції, що особисто сприймав рух вказаного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 про, що свідчать відомості відеозапису про зміну положення Tesla model S відносно бардюрного каменю.
Таким чином, зазначені відомості у своїй сукупності надають можливість стверджувати, що саме ОСОБА_1 , якому фактично належить зазначений транспортний засіб, керував ним за вказаних в оспорюваному протоколі обставин, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.
Доводи апеляційної скарги стосовно порушення працівниками поліції вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліції» належить вважати безпідставними та суб`єктивними з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Вимогами п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.
З відомостей відеозапису вбачається, що на автомобілі Tesla model S взагалі відсутній задній номерний знак, а передній знаходиться не у встановленому місці а під лобовим склом зазначеного транспортного засобу.
Про причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції неодноразово було повідомлено водія. Більш того, щодо вказаного правопорушення, відповідно до відомостей рапорту (а.с.7), працівниками поліції було складено постанову ЕНА №6009946.
Виходячи з особливосте фактичних обстави цієї справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що для забезпечення безпеки дорожнього руху, та пов`язаних із нею подальших процесуальних дій компетентних органів, факт зупинення транспортного засобу працівниками поліції чи самостійної зупинки водієм свого автомобілю суттєвого значення не мають. Інакше, водії мали б можливість уникати від відповідальності, встановленої законом. Натомість факт керування транспортним засобом має суттєве значення для притягнення будь-якої особи, зокрема і ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З відомостей рапорту працівника поліції, а також відомостей відеозапису, встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» за порушення п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху. Про причину зупинення автомобіля водія було повідомлено декілька разів протягом тривалого часу, пов`язаного із проведенням процесуальних дій.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині належить вважати суб`єктивними та безпідставними та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .
Оцінюючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Дьяченка О.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков