Справа № 163/1946/25  Провадження №33/802/77/26 	Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 25 серпня 2025 року о 10.26 год. на автомобільній дорозі Т-0302 по вулиці Власюка в селі Заозерне Ковельського району Волинської області в порушення п.2.9.а. Правил дорожнього руху керував транспортним засобом марки «Audi A4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що наявним відеозаписом підтверджується факт порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції так, як фактичне встановлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 працівниками поліції не проводилось. Вказує на те, що, поліцейськими невірно зазначено про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за п.2.9. «а» ПДР замість п.2.5 ПДР, оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння та був не згідний з результатом огляду та відмовився їхати до медичного закладу. Зазначає, що у роздруківці драгера та відповідно до температури повітря 25.08.2025 в період часу з 10 год. 25 хв. до 10 год. 35 хв. в районі с. Заозерне Ковельського району Волинської області є значна розбіжність щодо обставин погодних умов та похибку приладу, справність драгера і тест на стан алкогольного сп`яніння викликають сумніви. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
ОСОБА_1 та його захисник Рідченко М.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча належним чином та завчасно повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 04.02.2026 (а.с.69), при цьому ОСОБА_1 про причини неявки апеляційний суд не повідомляв, жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.
Разом з тим, на адресу суду захисник Рідченко М.В. подала третє клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи його тим, що вона 09 лютого 2026 року о 11:10 год. братиме участь у іншому судовому засіданні у Дубенському міськрайонному суді Рівненської області (а.с.70).
Однак таке клопотання до задоволення не підлягає з таких підстав.
За час перебування даної справи у провадженні суду апеляційної інстанції сторона захисту для розгляду по суті апеляційної скарги жодного разу до суду не з`явилась. 
Як вбачається з матеріалів справи, слухання справи щодо ОСОБА_1 в апеляційному суді вже двічі відкладались за клопотанням захисника з різних причин, при цьому ОСОБА_1 жодного разу без поважних причин на розгляд справи не з`являвся (а.с.63, 67).
З врахуванням вказаних обставин, а також того, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому клопотання захисника про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає.
А тому відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, чергова неявка ОСОБА_1 та його захисника у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
При цьому слід відмітити, що під час розгляду справи місцевим стороною захисту також неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи з різних підстав.
Так, за час перебування справи у провадженні місцевого суду справа відкладалась за клопотаннями захисника п`ять раз (а.с.12, 20, 23, 32, 41). 
Така процесуальна поведінка свідчить про небажання сторони захисту брати участь в розгляді справи. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №433541 від 25.08.2025 (а.с.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.08.2025 (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому вказані ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук (а.с.3), результат алкотесту 6810, який становить 0.49‰ (а.с.4), зобов`язання до протоколу щодо відсторонення від керування транспортним засобом (а.с.5), відеозаписом, на якому зафіксований процес проведення огляду та керування транспортним засобом ОСОБА_1 (а.с.9), а також іншими матеріалами справи.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
А п.2.9 «а» ПДР забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.
Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.
Так, відповідно до положень ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які вказані в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних приладів, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, то працівник поліції мав право запропонувати водію пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.
Таким чином, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що у працівників поліції не були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`янінні.
В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відеозаписи, які містяться у матеріалах справи, та перегляд їх змісту вказують на те, що огляд  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння проведений належним чином.
Про застосування нагрудних бодікамер, а також про долучення до матеріалів справи відеозапису, вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.
Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що ОСОБА_1 був не згідний з результатом проходження огляду на місці зупинки, у медичний заклад відмовився їхати, отже його дії повинні були кваліфікуватися як порушення п.2.5 ПДР, оскільки вони є безпідставними та спростовуються відеозаписами наявними в матеріалах справи (а.с.9).
Як вбачається з відеозапису події, зупинивши автомобіль яким керував ОСОБА_1 , під час спілкування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та повідомлено про це, було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, пройшовши огляд у ОСОБА_1 був позитивний результат – 0,49‰. На питання поліцейського чи згідний з результатом відповів «не зовсім», щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не висловив згоди чи не згоди, мав достатньо часу для прийняття рішення пройти огляд в лікарні, здійснював телефонні дзвінки, однак не виявив бажання щодо проходження повторного огляду в медичному закладі. ОСОБА_3 повідомив, що алкогольні напої не вживав, напередодні пив лише пиво, працівник поліції сказав, що відносно нього буде складений протокол про адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Йому було роз`яснено його права та обов`язки, ознайомлено з протоколом про адміністративну відповідальність, який від засвідчив власним підписом (а.с.9).
Отже, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично не заперечував результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, але у протоколі зазначив, що з результатом не згідний, однак відмовився їхати до медичного закладу для повторного освідування, хоча у випадку незгоди з результатом огляду міг зазначити свої зауваження та бажання пройти огляд у лікарні. 
Також, як вбачається з відеозапису з бодікамери працівника поліції, ОСОБА_3 був присутній під час складання протоколу та власноруч підписав його (а.с.9). 
Тому, доводи захисника щодо того, що працівники поліції самі відговорювали ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, суперечать матеріалам справи, а тому їх слід вважати такими, що дані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Під час апеляційного розгляду справи не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного ст.266 КУпАП, а тому апеляційний суд відхиляє доводи захисника з цього приводу.
При цьому судом апеляційної інстанції враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього - суду не скеровував.
Вказані відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.
Наявність в матеріалах справи фрагментів відеозаписів та інших доказів, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.9 ПДР, а тому є допустимими і належними доказами.
За таких обставин твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не вживав алкогольних напоїв, а випив ввечері лише одне пиво є голослівними та спростовуються матеріалами справи, оскільки у видихуваному ОСОБА_1 повітрі виявлено алкоголь з результатом 0,49‰ (а.с.4). 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у роздруківці драгера та відповідно до температури повітря 25.08.2025 в період часу з 10 год. 25 хв. до 10 год. 35 хв. в районі с. Заозерне Ковельського району Волинської області є значна розбіжність щодо обставин погодних умов та похибку приладу, справність драгера і тест на стан алкогольного сп`яніння викликають сумніви, то апеляційний суд зазначає таке.
Так, різниця у температурних показниках, вказаних при здійсненні огляду у роздруківці газоаналізатору «Drager Alcotest 6810» та фактичною температурою повітря, не свідчить про несправність газоаналізатора, оскільки вказаний прилад до проведення огляду перебував в транспортному засобі працівників поліції, температура повітря всередині якого могла відрізнятися від температури повітря ззовні.
Інструкцією з експлуатації газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» передбачено перевірку калібровки кожні 6 місяців з можливістю збільшення інтервалів між калібровками до 1 року.
З роздрукованого чеку приладу «Drager Alcoteste 6810», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 18.06.2025, а проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився 25.08.2025, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу «Drager Alcoteste 6810». 
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що газоаналізатор не є приладом по вимірюванню температури зовнішнього середовища, а в чеку відображається поточна робоча температура приладу, яка може відрізнятись від зовнішньої середи.
З врахуванням вказаних доказів, в сукупності із відеозаписом з бодікамер працівників поліції, поведінки ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, результатів його огляду на стан сп`яніння, які більше ніж в два рази перевищують допустиму норму (0,2 ‰), апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими і такими, що свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути накладення на нього безальтернативного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, підстав для визнання результату огляду ОСОБА_1 проведеного за допомогою технічного приладу «Drager Alcoteste 6810», немає.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Підстав для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року щодо  ОСОБА_1  – без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду     В.П. Денісов