ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15658/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 року (головуючий суддя Калугіна Н.Є.) 
в адміністративній справі №160/15658/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 28.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2), в якій просив:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладеному у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 11.04.2025 року № 046350019264 протиправними та скасувати рішенні про відмову у призначенні пенсії від 11.04.2025 року №046350019264;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи:
з 15.02.1992 року по 09.12.1995 року, з 15.07.1996 року по 30.05.2000 року, з 05.06.2000 року по 01.09.2001 року, з 07.10.2003 року по 11.06.2004 року, з 06.07.2004 року по 12.11.2004 року, з 16.02.2005 року по 31.05.2010 року, з 23.05.2011 року по 29.07.2011 року, з 01.08.2011 року по 03.05.2012 року, з 21.05.2012 року по 14.05.2018 року, з 12.12.2018 року по 07.03.2019 року та з 27.07.2021 року по 03.04.2025 року та до загального страхового стажу періоди роботи з 11.08.1987 року по 24.10.1987 року та з 27.01.1991 року по 10.05.1991 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправне рішення пенсійного органу порушує право позивача на пенсійне забезпечення. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.04.2025 року №046350019264 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з:
15.02.1992 року по 09.12.1995 року, з 15.07.1996 року по 30.05.2000 року, з 05.06.2000 року по 01.09.2001 року, з 07.10.2003 року по 11.06.2004 року, з 06.07.2004 року по 12.11.2004 року, з 16.02.2005 року по 31.05.2010 року, з 23.05.2011 року по 29.07.2011 року, з 01.08.2011 року по 03.05.2012 року, з 21.05.2012 року по 14.05.2018 року, з 12.12.2018 року по 07.03.2019 року та з 27.07.2021 року по 02.04.2025 року та до загального страхового стажу періоди роботи з 11.08.1987 року по 24.10.1987 року та з 27.01.1991 року по 10.05.1991 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 03.04.2025, з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що станом на 03.04.2025 (дата звернення до пенсійного органу) позивач досяг 56 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), мав страховий стаж роботи – більше 32 років; пільговий стаж (з урахуванням спірних періодів) складає більше необхідних 12 років 06 місяців. З огляду на викладене, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № , відповідно до Закону №1058. Таким чином, відповідач, ухвалюючи оскаржуване рішення, залишив поза увагою наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а тому вказані дії щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах є протиправними. Оскільки судом встановлено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії мав необхідну кількість страхового та пільгового стажу та досяг пенсійного віку, у зв`язку із чим, набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу. Враховуючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії пізніше трьох місяців з дня досягнення 55 років, пенсію слід призначити з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто, з 03.04.2025. Таким чином, та з урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 03.04.2025, з урахуванням висновків суду 
Не погодившись з рішенням суду, Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (відповідач-1) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.04.2025 звернувся із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.04.2025 № 046350019264 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого пп.2 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 не зараховано періоди роботи згідно з уточнюючими довідками від 24.09.2024 № 37, 36, від18.09.2024 № 7, оскільки довідки не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5), а саме: 
довідки містять 2 підписи, не додано атестації робочих місць, відсутні дані про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, не вказано: 
періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; 
професія або посада; 
характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи. 
До страхового стажу позивача не зараховано періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки записи внесено з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58, а саме:
з 11.08.1987 о 24.10.1987, з 27.01.1991 по 10.05.1991 – відсутня назва організації при прийнятті. Позивач матиме право на пенсію з 17.11.2031 або при набутті необхідного пільгового стажу. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області діяло в межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.
Ухвалами суду від 15.10.2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою суду від 15.12.2025 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 року в адміністративній справі №160/15658/25 на п`ятнадцять днів.
У період з 19.12.2025 до 20.12.2025 суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відрядженні. У період з 01.01.2026 до 05.01.2026 суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відпустці, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги здійснюється у перший день виходу судді-доповідача із відпустки.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , 03.04.2025 звернувся із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №046350019264 від 11.04.2025 у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 відмовлено.
У рішенні відповідача-1, зокрема, зазначено: «Відмова про призначення пенсії: ОСОБА_1 . 
Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України: 03.04.2025.
Вік заявниці 56 років.
Страховий стаж особи становить 32 роки 04 місяці 18 днів.
До пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано періоди роботи згідно з уточнюючими довідками від 24.09.2024 № 37, 36, від18.09.2024 № 7, оскільки довідки не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5), а саме: довідки містять 2 підписи, не додано атестації робочих місць, відсутні дані про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, не вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи. До загального страхового стажу не зараховано періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки записи внесено з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58, а саме з 11.08.1987 по 24.10.1987, з 27.01.1991 по 10.05.1991 – відсутня назва організації при прийнятті. Частково зараховано період з 05.06.2000 по 01.09.2001, з 07.10.2003 по 11.06.2004 згідно з записом в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки відсутня повна сплата страхових внесків згідно з реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 ОСОБА_1 , відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач вважає протиправним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №046350019264 від 11.04.2025, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком№2.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом №1058-IV.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Матеріалами справи підтверджується, вік позивача станом на день подання заяви про призначення пенсії становив 56 років.
Вказане дає підстави для висновку, що позивач досяг необхідного віку для призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
Вказана правова норма пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, крім віку, передбачає наявність страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, за списком виробництв і професій, затвердженим у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч.2 ст.24 ЗУ №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 ЗУ №1058-IV).
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Водночас, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано:
періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; 
професія або посада; 
характер виконуваної роботи; 
розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; 
первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
У цій справі спірними є періоди: 
- з 11.08.1987 року по 24.10.1987 року та з 27.01.1991 року по 10.05.1991 року, які не зараховані до страхового стажу;
- з 15.02.1992 року по 09.12.1995 року, з 15.07.1996 року по 30.05.2000 року, з 05.06.2000 року по 01.09.2001 року, з 07.10.2003 року по 11.06.2004 року, з 06.07.2004 року по 12.11.2004 року, з 16.02.2005 року по 31.05.2010 року, з 23.05.2011 року по 29.07.2011 року, з 01.08.2011 року по 03.05.2012 року, з 21.05.2012 року по 14.05.2018 року, з 12.12.2018 року по 07.03.2019 року та з 27.07.2021 року по 03.04.2025 року, які зараховані до страхового стажу, але не зараховані до пільгового.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що відомості трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.06.1985 позивача містять належні та достатні записи про його трудову діяльність у ці періоди, а саме:
Колгосп імені 01 Травня:
- з 11.08.1987 по 24.10.1987 – підмінний тракторист (00 років 02 місяці 13 днів);
- з 27.01.1991 по 10.05.1991 – підмінний тракторист (00 років 03 місяці 13 днів).
Барська міжколгоспна птахофабрика:
- з 15.02.1992 року по 25.06.1992 року – «електрогазозварювальник на час виробничої практики» (00 років 04 місяці 10 днів);
- з 25.06.1992 року по 09.12.1995 року – «електрогазозварювальник» (03 роки 05 місяців 14 днів).
Барський спирткомбінат:
- з 15.07.1996 року по 30.05.2000 року – «газоелектрозварювальник» (04 роки 10 місяців 15 днів).
ЗАТ «Господарство Новогригорівське»:
- з 05.06.2000 року по 01.09.2001 року – «газоелектрозварювальник» (01 рік 02 місяці 26 днів).
ТОВ «Молочний дім»:
- з 07.10.2003 року по 11.06.2004 року – «електрогазозварювальник» (00 років 08 місяців 05 днів);
- з 06.07.2004 року по 12.11.2004 року – «електрогазозварювальник» (00 років 04 місяці 06 днів).
ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод»:
- з 16.02.2005 року по 31.05.2010 року – «електрогазозварювальник» (05 років 03 місяці 15 днів).
ТОВ «Альтера»:
- з 23.05.2011 року по 29.07.2011 року – «електрогазозварювальник» (00 років 02 місяці 06 днів).
ТОВ «Спецбуд-Сервіс»:
- з 01.08.2011 року по 03.05.2012 року – «електрогазозварювальник» (00 років 09 місяців 03 дні).
ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод»:
- з 21.05.2012 року по 14.05.2018 року – «електрогазозварювальник» (05 років 11 місяців 24 дні).
ТОВ «Спецбуд-Сервіс»:
- з 12.12.2018 року по 07.03.2019 року – «електрогазозварювальник» (00 років 02 місяці 26 днів);
- з 27.07.2021– «електрогазозварювальник».
Всі записи засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками підприємств.
Вище зазначенні періоди не зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача оскільки уточнюючі довідки від 24.09.2024 № 37, 36, від18.09.2024 № 7, не відповідають вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Додаток №5), а саме:
довідки містять 2 підписи, не додано атестації робочих місць, відсутні дані про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, не вказано: 
періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; 
професія або посада; характер виконуваної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи. До страхового стажу позивача не зараховано періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки записи внесено з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58, а саме з 11.08.1987 о 24.10.1987, з 27.01.1991 по 10.05.1991 – відсутня назва організації при прийнятті.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що дійсно нормами пункту 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.
Поряд з цим такий порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу.
Натомість, матеріали справи містять копію трудової книжки позивача, якою встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 14.06.1985 містить відомості, що підтверджують пільговий трудовий стаж ОСОБА_1 у такі періоди на посаді газоелектрозварювальника, на посаді електрогазозварювальника, про що зазначено вище і таких відомостей достатньо для зарахування спірних періодів до пільгового стажу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17.01.2023 у справі №392/1357/17(2-а/392/109/17).
Отже, трудова книжка позивача, яка є первинним джерелом інформації про стаж позивача, підтверджує роботу позивача у спірні періоди.
Діючим законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими відомостями.
Визначальним для призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Водночас, положеннями ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 встановлено, що при зверненні осіб із заявою про призначення пенсії, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Пунктом 3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію надає допомогу особам, що звертаються за призначенням пенсії, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.
Отже, Пенсійний фонд у випадку необхідності не був позбавлений права і можливості самостійно витребувати у підприємств, уточнюючі довідки, проте, вказаних дій не вчинив.
При цьому суд звертає увагу на п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», якою передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
За правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 у постанові №687/975/17 працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу позивача.
Отже, в даному випадку відомості в трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період за професією, що віднесені до ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-IV, вже є достатньою підставою для зарахування цього періоду до пільгового стажу.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідачем в рішенні від 11.04.2025 року №046350019264 не наведено жодних заперечень та аргументів, будь-якого аналізу щодо віднесення професії позивача до таких, зайнятість на яких, дає право на призначення пільгової пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058 та в цілому, щодо того, чи відповідають надані позивачем документи умовам призначення пенсії, встановленим в ч. 2 ст. 114 Закону №1058.
Виходячи з встановлених обставин справи та наведених правових норм, висновків Верховного Суду, суд вважає, що позивач надав достатньо доказів на підтвердження пільгового страхового стажу.
Даючи відповідь на питання, чи професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у Списках № 2, суд апеляційної інстанції враховує таке.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. 
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991 року; 
якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10; 
якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року, - застосовуються списки №1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.
Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».
Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».
Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».
Враховуючи вищезазначене, професія електрогазозварювальника та (газоелектрозварщика) передбачена у всіх Списках № 2.
Отже, незарахування періодів роботи позивача з 15.02.1992 року по 09.12.1995 року, з 15.07.1996 року по 30.05.2000 року, з 05.06.2000 року по 01.09.2001 року, з 07.10.2003 року по 11.06.2004 року, з 06.07.2004 року по 12.11.2004 року, з 16.02.2005 року по 31.05.2010 року, з 23.05.2011 року по 29.07.2011 року, з 01.08.2011 року по 03.05.2012 року, з 21.05.2012 року по 14.05.2018 року, з 12.12.2018 року по 07.03.2019 року та з 27.07.2021 року по 02.04.2025 року на посаді електрогазозварника до пільгового страхового стажу свідчить про протиправність оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Харківській області №046350019264 від 11.04.2025, відтак таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а спірні періоди підлягають до зарахування при обчисленні пільгового стажу позивача при визначенні права на призначення пенсії за віком.
При цьому, до загального страхового стажу підлягають зарахуванню періоди роботи позивача з 11.08.1987 року по 24.10.1987 року та з 27.01.1991 року по 10.05.1991 року.
Суд апеляційної інстанції бере до уваги пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», яким передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
За правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 у постанові №687/975/17 працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до страхового стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Крім того, щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. 
Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.
Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. 
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як структурний підрозділ органу, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого про відмову в призначенні пенсії оскаржив позивач.
Викладене дає підстави для висновку, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до приписів Порядку №22-1, відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.
Приписами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
При винесенні рішення судом враховується, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу і суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Разом з тим, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Матеріалами справи підтверджується, що станом на 03.04.2025 (дата звернення до пенсійного органу) позивач досяг 56 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), мав страховий стаж роботи – більше 32 років; пільговий стаж (з урахуванням спірних періодів) складає більше необхідних 12 років 06 місяців.
З огляду на викладене, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № , відповідно до Закону №1058.
Таким чином, відповідач, ухвалюючи рішення від 11.04.2025 року №046350019264 про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком№2, залишив поза увагою наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а тому вказані дії щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах є протиправними.
Оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії мав необхідну кількість страхового та пільгового стажу та досяг пенсійного віку, то позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу.
Відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку, а саме, пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.
В даному випадку, враховуючи зменшення пенсійного віку, пенсійним віком є вік 55 років. Дата народження позивача – ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата досягнення позивачем пенсійного віку – ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії – 03.04.2025.
Відтак, враховуючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії пізніше трьох місяців з дня досягнення 55 років, пенсію слід призначити з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто, з 03.04.2025.
Таким чином, та з урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
З урахуванням вищенаведених висновків та ефективності захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку: 
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.04.2025 року №046350019264 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 15.02.1992 року по 09.12.1995 року, з 15.07.1996 року по 30.05.2000 року, з 05.06.2000 року по 01.09.2001 року, з 07.10.2003 року по 11.06.2004 року, з 06.07.2004 року по 12.11.2004 року, з 16.02.2005 року по 31.05.2010 року, з 23.05.2011 року по 29.07.2011 року, з 01.08.2011 року по 03.05.2012 року, з 21.05.2012 року по 14.05.2018 року, з 12.12.2018 року по 07.03.2019 року та з 27.07.2021 року по 02.04.2025 року та до загального страхового стажу періоди роботи з 11.08.1987 року по 24.10.1987 року та з 27.01.1991 року по 10.05.1991 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 03.04.2025, з урахуванням висновків суду.  
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача. 
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 06.01.2026 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко