ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1065/22  Номер провадження 22-ц/814/2987/25	Головуючий у 1-й інстанції Река А. С.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Панченка О.О.,
суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М.
при секретарі Філоненко О.В.,
за участю представника СТОВ «Говтва» Глебської Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства «Деївське» – адвоката Ульянової Юлії Анатоліївни на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Реки А.С. повний текст судового рішення виготовлено – 24.04.2025
у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Деївське», треті особи: Державний реєстратор виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області – Волочай Юрій Вікторович, Омельницька сільська рада Кременчуцького району Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі та припинення державної реєстрації права оренди земельної ділянки та за зустрічним позовом Фермерського господарства «Деївське» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У вересні 2022 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва» звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Деївське», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державний реєстратор виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Волочай Юрій Вікторович, Омельницька сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, в якому просило суд визнати недійсним договір оренди землі від 05.11.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Деївське» щодо земельної ділянки площею 3,94 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0093, розташованої в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, а також скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського призначення, площею 3,94 га, з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093, розташованої в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, належної ОСОБА_1 , за Фермерським господарством «Деївське» №34134681 від 12.11.2019 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва» зазначало, що 28 грудня 2006 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам`янка» та ОСОБА_2 , укладено договір оренди землі № 193, який було зареєстровано у Кременчуцькому районному відділі регіональної філії ДП «Центр при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 червня 2007 року за № 040754800158.
За умовами Договору оренди землі № 193, Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093, площею 3,94 га, яка знаходиться в межах Кам`янопотоківської сільської ради. На той час, власником земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093 був ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 044380. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам`янка» було припинено в результаті реорганізації, шляхом приєднання до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва», про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вчинено запис № 15691120055000316 від 04.09.2019 року. Тому Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва» є правонаступником всіх прав та обов`язків (в тому числі і прав та обов`язків за Договором оренди землі № 193) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам`янка».
У п.38 Договору оренди землі № 193 сторони узгодили про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Як вбачається зі змісту п. 8 Договору оренди землі № 193, останній укладено строком на 20 років, тобто до 26 червня 2027 року.
Проте 02 серпня 2022 року, СТОВ «Говтва» отримано інформацію про те що, 12 листопада 2019 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 34134681 зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093 за Фермерським господарством «Деївське» на підставі договору оренди землі від 05.11.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Деївське». Представник позивача за первісним позовом зазначає, що державний реєстратор здійснюючи повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, яка обтяжена договірними зобов`язаннями з СТОВ «Говтва», створив ситуацію, за якою одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду двом орендарям. Такі дії державного реєстратора суперечать вимогам п.1 ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якими державний реєстратор встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Представник позивача виходячи з вищевикладеного вважав, що договір оренди землі від 05 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Деївське», слід визнати недійсним, а державна реєстрація права оренди земельної ділянки, з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093, за Фермерським господарством «Деївське» № 34134681 від 12.11.2019 року підлягає скасуванню.

25.10.2022 року представник ФГ «Деївське» адвокат Ульянов Р.А. звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з зустрічною позовною заявою у якій просив усунути для ФГ «Деївське» перешкоди з боку СТОВ «Говтва» в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093 площею 3.9499 га шляхом зобов`язання СТОВ «Говтва» звільнити цю земельну ділянку та заборони СТОВ «Говтва» чинити перешкоди ФГ «Деївське» у володінні та користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093.
В обґрунтування зустрічної позовної заяви представник позивача за зустрічним позовом зазначав, що між ФГ «Деївське» та ОСОБА_1 05 листопада 2019 року було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093 площею 3,9499 га. Речові права на земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 34134681 від 12 листопада 2019 року. Проте, при спробі вступити у володіння земельною ділянкою було встановлено, що нею протиправно користується СТОВ «Говтва», які спочатку вказували, що вони не можуть передати земельну ділянку, оскільки на ній засіяні сільськогосподарські культури, потім під різними приводами ухилялися від звільнення цієї ділянки, а після того, як у серпні 2022 року представники ФГ «Деївське» прибули на поле для топографо-геодезичного знімання та встановлення межових знаків щодо цієї та ряду інших ділянок, то між ними та представниками відповідача виник конфлікт, на вирішення якого було викликано патрульну поліцію. Окрім того, представник позивача вказував, що договір оренди землі №193 від 28 грудня 2006 року, укладений між  ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Кам`янка», правонаступником якогоє СТОВ «Говтва» викликає у сторони позивача за зустрічним позовом сумніви в його дійсності, так як підпис від імені ОСОБА_2  на ньому має явні ознаки підробки і вважає, що у випадку, коли сторона не виявила свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Таким чином, сторона позивача за зустрічним позовом вважала, що ефективним способом захисту права, яке вони вважають порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним майном.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Деївське», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача: Державний реєстратор виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Волочай Юрій Вікторович, Омельницька сільська рада Кременчуцького району Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі та припинення державної реєстрації права оренди земельної ділянки задоволені.
Визнано недійсним договір оренди землі від 05 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 та Фермерським господарством «Деївське», код ЄДРПОУ 22517985, щодо земельної ділянки площею 3,94 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0093, розташованої в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.
Скасовано державну реєстрацію № 34134681 від 12 листопада 2019 року права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,94 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0093, розташованої в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, належної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , за Фермерським господарством «Деївське», код ЄДРПОУ 22517985.
В задоволенні зустрічного позову Фермерського господарства «Деївське» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва», третя особа: ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено.
Стягнуто з Фермерського господарства «Деївське», код ЄДРПОУ 22517985, юридична адреса: Полтавська область, Кременчуцький район, с.Садки, вул.Нагірна, буд.22 на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва», код ЄДРПОУ 13952156, юридична адреса: Полтавська область, м.Решетилівка, вул.Полтавська, буд.96, судовий збір в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 , на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва», код ЄДРПОУ 13952156, юридична адреса: Полтавська область, м.Решетилівка, вул.Полтавська, буд.96, судовий збір в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись з вказаним рішенням представник Фермерського господарства «Деївське» – адвокат Ульянова Юлія Анатоліївнаоскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року в цивільній справі № 536/1065/22 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог СТОВ «Говтва» та задовольнити зустрічну позовну заяву ФГ «Деївське», а саме усунути для ФГ «Деївське» перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 3,94 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0093, розташованої в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області шляхом зобов`язання СТОВ «Говтва» звільнити земельну ділянку з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093 площею 3,94 га та заборони СТОВ «Говтва» чинити перешкоди ФГ «Деївське» у володінні та користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093 площею 3,94 га., покласти на СТОВ «Говтва» судові витрати у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що речове право СТОВ «Говтва» в реєстрі речових прав станом на сьогодні відсутнє, а відповідне речове право ФГ «Деївське» зареєстроване, тому, саме останнє є володільцем майна у відповідності до принципу реєстраційного підтвердження володіння, що узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, сформованими у постанові від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц. Отже, оскільки СТОВ «Говтва» не є володіючим власником речового права, то для відновлення свого права ефективним способом захисту права був би позов про визнання такого права за собою або позов про витребування речового права.
Наголошує, що СТОВ «Говтва» не надало суду належних доказів реєстрації договору оренди, що у відповідності до вимог статті 18 Закону «Про оренду землі» свідчить про те, що такий договір не набрав чинності. Крім того, первісний позивач не надав доказів реєстрації речових прав, які виникли у нього з цього договору оренди, хоча зобов`язане було це зробити у відповідності до законодавства, яке діяло на момент, коли у нього мали виникнути відповідні права.
Зазначає, що відсутні у справі докази, які б підтверджували здійснення орендної плати колишньому власнику земельної ділянки.
Вказує, що СТОВ «Говтва» з моменту укладення договору оренди в грудні 2006 року і до укладення договору оренди між ОСОБА_1 та ФГ «Деївське» від 05 листопада 2019 року не вжило заходів до реєстрації своїх речових прав на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Натомість, ФГ «Деївське» при укладенні договору оренди з ОСОБА_1 від 05 листопада 2019 року добросовісно покладалось на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомості Державного земельного кадастру. Згідно цих відомостей відповідна земельна ділянка була зареєстрована її власником була ОСОБА_1 , щодо ділянки були відсутні будь-які речові права, на самій земельній ділянці при її огляді були відсутні межові знаки та будь-які ознаки її перебування в оренді в СТОВ «Говтва».
Зазначає, що у такому випадку існує конкуренція між інтересами СТОВ «Говтва» та ФГ «Деївське» щодо речового права на користування зазначеною земельною ділянкою. Тому суд першої інстанції при постановленні рішення мав врахувати добросовісність дій ФГ «Деївське», тим самим застосувавши до спірних правовідносин правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі №922/2416/17 від 15 червня 2021 року.
Позиція інших учасників справи
12.08.2025 року представник СТОВ «Говтва» адвокат Глебська Ю.В. надала відзив на апеляційну скаргу у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що воно є законним, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши представника СТОВ «Говтва» Глебську Ю.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №044380 від 31 квітня 2004 року вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення Кам`янопотоківської сільської ради народних депутатів від 15 листопада 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,95 гектарів, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18 т.1).
28 грудня 2006року між  ОСОБА_2 , як Орендодавцем, та ТОВ «Агрофірма Кам`янка», як Орендарем, укладено договір оренди землі № 193,за умовами якого орендодавець ОСОБА_2 передав, а орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам`янка» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, площею 3,95 га. Пунктом 8 даного договору передбачено, що його укладено на 20 років (а.с.15-16, т.1).
Пунктом 41 вказаного Договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Договір містить відмітку про його реєстрацію у Кременчуцькому районному відділі регіональної філії ДП «Центр при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.06.2007 за № 040754800158.
Відповідно до акту про передачу та прийом земельної ділянки від 28 грудня 2006року (а.с.17, т.1), ОСОБА_2 передав земельну ділянку ТОВ «Агрофірма Кам`янка».
Відповідно до листа Відділу № 5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1720/15-23 від 06 квітня 2023 року, станом на 01.01.2013 року згідно Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди, вищевказана земельна ділянка знаходиться у приватній власності та посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ПЛ № 044380 зареєстрованим за № 717 від 31.04.2004 року на ім`я ОСОБА_2 площею 3,95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Станом на 01.01.2013 року відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди, договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі ПРФ ДП «Центр ДЗК» між ТОВ «Агрофірма Кам`янка» та ОСОБА_2 за № 040754800158 від 26.06.2007 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області терміном на 20 років. В Державному земельному кадастрі вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093 зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 код КВЦПЗ 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, і згідно з інформацією, що надійшла в порядку інформації взаємодії реєстру речових прав, з 09.09.2019 року перебуває у приватній власності ОСОБА_1 (а.с.221, т.1).
З копії книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №53224817-20-0001 вбачається, що за № 040754800158 від 26 червня 2007 року зареєстровано договір оренди землі сільськогосподарського призначення площею 3,95 га, яка розташована в межах Кам`янопотоківської сільської ради, орендодавець ОСОБА_2 , орендар ТОВ «Агрофірма Кам`янка», термін договору оренди 20 років (а.с.24-26, т.2).
Відповідно до копії протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма Кам`янка» від 12 лютого 2019 року було вирішено припинити ТОВ «Агрофірма Кам`янка» шляхом приєднання до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» (а.с. 159-160, т. 1).
З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №156900031658 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам`янка» припинено, правонаступником є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва» (а.с.152-158, т.1).
Відповідно до Статуту сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» (а.с.8-11, т.1) та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.12-14, т.1) СТОВ «Говтва» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Кам`янка».
У відповідності до копії платіжної відомості за оренду земельних паїв за серпень 2007 року, ОСОБА_2 сплачено орендну плату, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 65 т.2, а.с.12 т.3).
Відповідно до списків №21447 від 28.10.2022 року, №21455 від 28.10.2022 року, №21456 від 28.10.2022 року, №21457 від 28.10.2022 року згрупованих поштових переказів, поданих в ВПЗ Полтава 14, ОСОБА_1 було направлено перекази з призначенням платежу «Орендна плата по дог.№ - від 19.10.2022», відправник СТОВ «Говтва». Зазначені поштові відправлення були оплачені відповідно до платіжних доручень №16374 від 27 жовтня 2022 року, №16388 від 27 жовтня 2022 року, №16386 від 27 жовтня 2022 року, №16387 від 27 жовтня 2022 (а.с.207-214, т.1).
Відповідно до копії свідоцтва про права на спадщину за законом ВМО №866931, виданого державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненком Л.І. від 01.12.2009 року, спадкоємцем усього майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина  ОСОБА_1 . До спадкового майна, на яке видано свідоцтво, входить приватизована земельна ділянка площею 3,95 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 5322481700:06:000:0093, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №044380, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №717 (а.с.129, т.2).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 серпня 2022 року, вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 3,9499 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0093, на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМО №866931 від 01.12.2009 року, що видане державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненком Л.І. (а.с. 19-20, т. 1).
05 листопада 2019 року був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надала, а Фермерське господарство «Деївське» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093 загальною площею 3,9499 га, яка знаходиться на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Строк дії договору 10 років. ОСОБА_1 передала зазначену земельну ділянку ФГ «Деївське» 05 листопада 2019 року, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 05 листопада 2019 року (а.с.122-127, т.2).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 серпня 2022 року, земельна ділянка площею 3,9499 га з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , яка отримала таке право на підставі свідоцтва про права на спадщину ВМО №866931 від 01 грудня 2019 року. 12 листопада 2019 року зареєстровано інше речове право на зазначену земельну ділянку за №34134681 на підставі договору оренди земельної ділянки від 05 листопада 2019 року, орендодавець  ОСОБА_1 , орендар Фермерське господарство «Деївське». Строк дії договору 10 років. (а.с.19-20 т.1).
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
На час підписання між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Кам`янка» договору оренди землі частина друга статті 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, частиною другою статті 126 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Проведення державної реєстрації договору оренди землі передбачено і статтею 20 Закону України «Про оренду землі».
З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року договори оренди землі не підлягали державній реєстрації, а державній реєстрації підлягало право оренди земельної ділянки.
У справі, що переглядається суд першої інстанції правильно встановив, що договір оренди землі №193 був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Кам`янка», правонаступником якого є СТОВ «Говтва», зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі ПРФ ДП «Центр ДЗК» 26 червня 2007 року за № 040754800158 зі строком дії на 20 років та в установленому законом порядку не припинений. Отже, вищевказаний договір є чинним до 26 червня 2027 року.
Також колегія суддів погоджується з висновкам районного суду, що всупереч вимогам земельного законодавства між відповідачами ОСОБА_1 , 05 листопада 2019 року, під час дії вищевказаного договору оренди землі № 193 від 28 грудня 2006 року, та ФГ «Деївське» укладено договір оренди тієї ж земельної ділянки, яка в Державному земельному кадастрі внесена з кадастровим номером 5322481700:06:000:0093. Зазначена земельна ділянка є цілком ідентифікованою у договорі № 193 від 28 грудня 2006 року, та її відповідність земельній ділянці, яка є предметом договору від 05 листопада 2019 року підтверджується також відповіддю Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, де вказано про подальше присвоєння цій земельній ділянці кадастрового номеру у встановленому законом порядку.
Такі дії ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки з повторної передачі у 2019 році земельної ділянки в оренду іншій особі за наявності чинного раніше укладеного у 2006 році договору оренди землі, не відповідають принципу добросовісності, передбаченому пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац третій частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України).
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Суд першої інстанції, враховуючи зазначені норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову СТОВ «Говтва», оскільки внаслідок укладення оспорюваного договору оренди землі ФГ «Деївське» набуло право оренди земельної ділянки, що стало перешкодою для позивача у реалізації його права оренди щодо тієї самої земельної ділянки. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №587/2326/16-ц.
Із урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог СТОВ «Говтва» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, що укладений між ФГ «Деївське» та ОСОБА_1 , і скасування державної реєстрації права оренди землі за ФГ «Деївське», та одночасно відмовив в задоволенні зустрічного позову ФГ «Деївське», вимоги за яким є взаємовиключними з первісним позовом.
Доводи апеляційної скарги про неналежний спосіб захисту, обраний позивачем за первісним позовом, не беруться до уваги , оскільки згідно висновків викладених у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 469/606/22: «оскільки одна і та ж земельна ділянка не може бути одночасно об`єктом оренди двох договорів, укладених із різними орендарями, наявні підстави для визнання оспорюваного договору оренди землі, укладеного 03 лютого 2022 року між ОСОБА_1 і ФГ «Корал», недійсним, оскільки він укладений у період дії попереднього договору».
Доводи апеляційної скарги про те, що, договір оренди землі від 28 грудня 2006 року належним чином не було зареєстровано у передбаченому законодавством порядку не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
На час підписання договору оренди землі від 28 грудня 2006 року діяло два нормативних акти, відповідно до яких і проводилась державна реєстрація договорів оренди землі, а саме: Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, який втратив чинність 05 серпня 2011 року, та Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Держкомзему України від 02 липня 2003 року №174, який втратив чинність 07 липня 2012 року.
Так, відповідно до положень Тимчасового порядку, Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.
Відповідно до розділу 4 Тимчасового порядку, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації. У книзі реєстрації реєструються: державні акти на право власності на земельну ділянку; державні акти на право постійного користування земельною ділянкою; договори оренди землі. Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі є частиною Державного реєстру земель (пункт 1.2. Тимчасового порядку).
Реєстратори державного реєстру земель - структурні підрозділи Центру ДЗК, які мають доступ та вносять відомості до бази даних АС ДЗК (Автоматизовані системи Державного земельного кадастру), ведуть Поземну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книги реєстрації.
Як вбачається із матеріалів справи, договір оренди землі від 28 грудня 2006 року зареєстровано у Кременчуцькому районному відділі регіональної філії ДП «Центр при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 червня 2007 року за № 040754800158.
Отже, договір оренди землі від 28 грудня 2006 року належним чином зареєстровано у передбаченому законодавством того часу порядку, а тому цей договір набрав чинності і став підставою для виникнення в орендаря речового права оренди на відповідні земельні ділянки.
Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Тобто, якщо особа, якій належить право оренди земельної ділянки за законодавством, що було чинним до 01 січня 2013 року, після настання цієї дати не зареєструвала її право в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, свого права оренди вона не втрачає і може доводити його наявність за допомогою, зокрема, наявних у неї письмових доказів часу виникнення відповідного речового права.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №129/1033/13-ц від 18 березня 2020 року, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
У справі, що переглядається матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем за первісним позовом належність реєстрації оренди спірної земельної ділянки за первісним позивачем. Доказів, які б спростовували факт укладення відповідного договору матеріали справи не містять, як і підстав вважати, що СТОВ «Говтва» порушувало умови відповідного договору в частині його оплатності по відношенню до орендодавця, у тому числі й щодо ОСОБА_1 .
Крім цього, апеляційний суд бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №610/1030/18, зокрема, відповідно до встановлених судами обставин справи, за якими позивач, звернувшись із позовом про недійсність договорів оренди з новим орендарем та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди за новим орендарем за два тижні до закінчення строку дії первинних договорів оренди та при цьому не реалізувавши переважне право на продовження строку їх дії у передбачений ними строк, не міг забезпечити поновлення свого права користування відповідними земельними ділянками, конкретизувала висновок, висловлений у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц стосовно права орендаря за первинним договором оренди на захист. Якщо особа, якій належить право оренди земельної ділянки (первинний орендар) за законодавством, що було чинним до 01 січня 2013 року, після настання цієї дати не зареєструвала своє право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то укладення наступного договору оренди того ж майна під час дії первинного договору оренди може порушити відповідне право первинного орендаря у разі, коли на підставі наступного договору оренди відповідна земельна ділянка передана у користування наступному орендареві, а право останнього - зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Така реєстрація унеможливлює внесення запису до вказаного реєстру про право оренди тієї ж ділянки первинним орендарем. У такому випадку суд може захистити право первинного орендаря, якщо на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте означену можливість первинний орендар матиме тільки тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. В іншому випадку в позові слід відмовити.
Отже, у справі, яка є предметом даного апеляційного перегляду, СТОВ «Говтва», якому належить право оренди земельної ділянки на підставі договору №193 від 28 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Кам`янка» - первинний орендар, за законодавством, що було чинним до 01 січня 2013 року, після настання цієї дати не зареєструвало своє право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то укладення наступного договору оренди між ОСОБА_1 та ФГ «Деївське» того ж майна - земельної ділянки площею 3,95 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0093, яка розташована за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, Кам`янопотоківська сільська рада, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, під час дії первинного договору оренди порушує відповідне право первинного орендаря, оскільки строк дії договору оренди первинного орендаря, правонаступником якого є СТОВ «Говтва», закінчується у 2027 році.
Зазначена відповідачем у доводах апеляційної скарги позиція Верховного Суду є нерелевантною до спірних правовідносин, а тому застосуванню не підлягає. Натомість, посилання відповідача на існуючу конкуренція між інтересами підприємств щодо речового права на користування зазначеною земельною ділянкою, як і добросовісність дій ФГ «Деївське» не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про законність та обґрунтованість позовних вимог СТОВ «Говтва» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, що укладений між ФГ «Деївське» та ОСОБА_1 і скасування державної реєстрації права оренди землі за ФГ «Деївське», чиї вимоги не ґрунтуються на законі та є недоведеними.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, що понесені сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «Деївське» – адвоката Ульянової Юлії Анатоліївни залишити без задоволення.
Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 грудня 2025 року.

Головуючий                                 О.О. Панченко 

Судді                                                         Т.В. Одринська

                                                                               В.М. Триголов