Справа № 448/2394/25 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І. 
Провадження № 33/811/22/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Штеця Івана Івановича на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 12 грудня 2025 року, 

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Згідно постанови судді,  06 листопада 2025 року о 21 годині 00 хвилин в міжнародному пункті пропуску через державний кордон для залізничного сполучення «Мостиська», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області на виїзд з України в Республіку Польща прибув потяг №31 «Запоріжжя-Перемишль», під час проходження паспортного контролю прикордонним нарядом «ОТЗ» спільно з міжвідомчою групою ВБТЗ, ГОРВ, ПОРВ (з місцем дислокації м. Мостиська) в пасажирському купе №8 вагона №8 зазначеного потягу, в ніші для зберігання матраців виявлено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який переховувався від прикордонного контролю.
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Штець І.І. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 не мав жодних речей та документів, які б вказували на намір незаконного перетину контролю. Вважає, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КУпАП, тобто у незаконному перетині державного кордону.
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Правопорушник ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Штець І.І., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явилися, правопорушник про причини неявки не повідомив і клопотань про відкладення розгляду від нього не надходило, адвокат Штець І.І. подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності правопорушника та його захисника, так як згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією ч.1 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.
Об`єктом даного адміністративного проступку є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави. Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у спробі перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску, а також у пунктах пропуску через державний кордон України без установлених документів або дозволу відповідних органів державної влади. Під незаконним перетинанням державного кордону громадянами України, іноземними громадянами й особами без громадянства слід розуміти залишення особою території однієї держави і переміщення на територію іншої держави шляхом самовільного (без відповідного документа або відповідного дозволу) перетинання державного кордону України.
Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. 
Частиною 3 статті 9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. 
Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №012040Е від 06 листопада 2025 року; протоколом про адміністративне затримання від 06 листопада 2025 року; рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорвї – інструктора кінологічної групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) штаб сержанта ОСОБА_2 від 06 листопада 2025 року; рапортом начальника другої групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ОСОБА_3 від 06 листопада 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06 листопада 2025 року та іншими документами, доданими до протоколу, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі містять фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №012040Е від 06 листопада 2025 року складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та особи-порушника. 
При цьому, як вбачається із письмових пояснень правопорушника ОСОБА_1 які знаходяться в матеріалах справи, останній dbye dbpyfd nf зазначив, що прямував на потязі шляхом приховування від прикордонного контролю у зв`язку з тим, що немає підстав для перетину кордону.

Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушника ОСОБА_1 у виді штрафу, накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Штеця І.І. – залишити без задоволення, а постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 12 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок – без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя  Галапац І.І.