Дата документу 26.12.2025
Справа № 334/6817/25
Провадження № 2/334/3668/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є спадкоємицею за заповітом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. з заявою про прийняття спадщини.
11.10.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням строку передбаченого законодавством для прийняття спадщини.
Просить визначити їй додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка в судове засідання не з`явилася. До суду надала заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.
За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , який був зареєстрований і проживав в м. Енергодар Запорізької області, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
ОСОБА_2 помер в м. Енергодар Запорізької області, що є тимчасово окупованою територією України. 
Факт смерті громадянина України ОСОБА_2 був установлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/7315/23 19 червня 2023 за заявою його доньки ОСОБА_3 .
Державна реєстрація смерті ОСОБА_2 здійснена органами ДРАЦС на території України 05.07.2023 та видано свідоцтво про смерть.
Згідно з матеріалами спадкової справи № 19/2024, відкритої після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М., ОСОБА_2 15.04.2021 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Осипенко П.В.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із квартири за номером АДРЕСА_1 , та квартири за номером АДРЕСА_2 .
Спадкова справа відкрита за заявою ОСОБА_1 , яка 10.10.2024 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та видачу свідоцтва про право на спадщину. 
ОСОБА_1 зареєстрована в м. Енергодар Запорізької області, з 25.05.2022 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа в м. Києві, наразі адреса реєстрації АДРЕСА_3 . 
Спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не зверталась. 
11.10.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за номером АДРЕСА_1 та квартиру за номером АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з тим, що заява про видачу свідоцтва про право на спадщину подана спадкоємцем після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Звертаючись до суду з цим позовом позивачка зазначила, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є те, що спадкодавець проживав та помер на тимчасово окупованій території, вона є його колишньою дружиною, до кола спадкоємців за законом не належить, виїхала з окупованої території у травні 2022 року. Отриманням документів, які посвідчують факт смерті спадкодавця, займалася його донька ОСОБА_3 . Про наявність заповіту на її ім`я вона вчасно не дізналася. 
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). 
Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). 
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Таким чином, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. 
За обставинами справи ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Енергодар Запорізької області.
Позивачка звернулася 10.10.2024 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. із заявою про прийняття спадщини після його смерті. 
Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 року, територія м. Енергодар Запорізької області є тимчасово окупованою територією України. 
Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 
В подальшому, 12 лютого 2015 року Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» доповнено статтею 11-1, згідно з якою за редакцією чинній на час виникнення спірних правовідносин (17.12.2022р.), передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, то місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.
Крім того, зазначеним Законом доповнено статтю 1221 ЦК України частиною третьою такого змісту: в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. 
Отже, положення спеціального закону, наведеного вище, встановлюють порядок прийняття спадщини у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія та надають право спадкоємцям реалізувати свої права щодо спадкового майна на території України в загальному порядку. 
Лише на підставі вказаних вище змін чинне законодавство врегулювало порядок подання заяви на прийняття спадщини, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія. 
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. 
Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 
З огляду на викладене, визначений позивачкою відповідач – територіальна громада в особі Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, є належним відповідачем у справі, оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. 
Доводи позову щодо поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини суд вважає обґрунтованими, оскільки звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на підконтрольній українській владі території протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини становило для позивачки істотні труднощі. Це пов`язано з тим, що позивачка виїхала з тимчасово окупованої території, а спадкодавець проживав і помер на тимчасово окупованій території. Факт смерті спадкодавця підлягав встановленню в судовому порядку. Позивачка не належить до кола осіб, які могли звернутися до суду з відповідною заявою. 
Факт смерті ОСОБА_2 був встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі за заявою його доньки ОСОБА_3 , яка будучи спадкоємцем першої черги за законом, після встановлення факту смерті та його державної реєстрації із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не зверталась.
Позивачка, яка не належить до кола спадкоємців за законом, встановивши наявність заповіту на її ім`я, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак через наведені вище обставини встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини на час її звернення з такою заявою був пропущений. 
Зазначені вище обставини обмежили реалізацію права спадкоємця у встановлений законом строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. … це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини Постанова ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24).
Враховуючи наведене, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є такими, що пов`язані з об`єктивними обставинами, що перешкоджали вчиненню цих дій. 
Встановлення додаткового строку для прийняття спадщини є єдиним шляхом отримання спадкового майна, у зв`язку з чим суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог і визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який відраховувати з дня набрання законної сили рішенням суду.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 
Відповідач: Енергодарська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області, ЄДРПОУ 45089995, адреса: 69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 164.

Суддя: Турбіна Т. Ф.