Справа № 152/1383/25
Провадження № 22-ц/801/379/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаровський І. В.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року	Справа № 152/1383/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Оніщука В.В., Стадника І.М.,
за участю секретаря судового засідання Литвин Ю.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 152/1383/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою Пузіна Дениса Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.11.2025, ухвалене у складі судді Войнаровського І.В. в приміщенні суду в м. Шаргород, - 

в с т а н о в и в :

10.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із позовом (вх № 6814) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило : (1) стягнути з ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018 у розмірі 107126,13 грн, з яких : 28430,64 грн заборгованість за основним боргом; 78695,49 грн заборгованість за відсотками; (2) стягнути з ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір в розмірі 3028 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 8.08.2018 ОСОБА_1 уклала із АТ «Ідея Банк» договір про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-613-003987-18-980, відповідно до якого банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах (п. 3) : максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн (п.3.1); ліміт кредитної лінії, доступний клієнтові на момент укладання угоди, становить 40000 грн (п. 3.2); процентна ставка за користування коштами кредитної лінії 48 % річних (п. 3.3).
17.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 17112023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру Боржників № 1 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018 в сумі 107126,13 грн, з яких : 28430,64 грн заборгованість за основним боргом; 78695,49 грн заборгованість за відсотками.
Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.11.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018 у розмірі 107126 грн 13 коп, з них: 28430,64 грн заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн заборгованість за відсотками. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн судового збору. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх № 14447 від 22.12.2025) в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить : (1) скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог; (2) стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633.60 грн.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що (1) судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що відповідач кредитний договір не підписувала; (2) позивачем не доведено розмір отриманого відповідачем кредиту; коли виникла заборгованість та в якому розмірі; не надано Умов і Правил обслуговування в ПАТ «Ідея Банк», графіку платежів, Тарифі, які діяли на час підписання; позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами договору; не зазначено строк на який надається кредит; (3) позивачем не надано доказів відступлення права вимоги за кредитним договором відповідно до договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ».
6.01.2026 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 138) ТОВ «ЄАПБ», в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
27.01.2026 до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання (вх № 1178) Пузіна Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 756/1529/15-ц).
Рішення суду першої інстанції частково не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України. 
У справі встановлено наступні обставини.
8.08.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С-613-003987-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої відповідачці надано можливість користуватися кредитними коштами в сумі 40000 грн, в межах кредитного ліміту, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 48,00% річних. Банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 та надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 40000 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних /а. с. 5/.
На аркуші справи 11 знаходяться Тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб – нових клієнтів банку. 
Відповідно до копії паспорта споживчого кредиту, відповідачка 8.08.2018 ознайомилася з умовами кредитування /а. с. 6-7/.
Відповідачка погодилася акцептувати Публічну оферту ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки Банку, що підтверджується заявою № С-613-003987-18-980 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку ПАТ «Ідея Банк» /а. с. 8/.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем за період з 17.11.2023 по 31.08.2025, загальна заборгованість відповідачки становить 107126,13 грн, з яких: 28430,64 грн – заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн – заборгованість за відсотками /а. с. 15/. 
17.11.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 17112023, за умовами якого право вимоги до ОСОБА_1 за угодою № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» /а. с. 16-22/.
Відповідно до копії платіжної інструкції № 20494 від 20.11.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало АТ «Ідея Банк» 3633000,00 грн оплати за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023 /а. с. 23/.
Відповідно до реєстру боржників № 1 від 17.11.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 107126,13 грн, з яких: 28430,64 грн – заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн – заборгованість за відсотками /а. с. 24/.
Згідно з копією довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С-613-003987-18-980, наданої первісним кредитором, загальна заборгованість становить 107126,13 грн, з яких: 28430,64 грн – заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками /а. с. 90/.
Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_2 , за період з 8.08.2018 по 17.11.2023, ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами наданими первісним кредитором /а. с. 91-101/.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги доведені, тому наявні правові підстави для їх задоволення. 
Висновки суду першої інстанції зроблені частково за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.
Щодо угоди № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018 про відкриття кредитної лінії, укладеної між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 ..
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як установлено судом першої інстанції, 8.08.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С-613-003987-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої відповідачці надано можливість користуватися кредитними коштами в сумі 40000 грн, в межах кредитного ліміту, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 48,00 % річних. Банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 та надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 40000 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних /а. с. 5/.
В силу припису статті 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача.
Відповідачем не надано доказів на спростування презумпції угоди № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018. Клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи не заявляла. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем укладання угоди № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.
Щодо відступлення права вимоги за угодою № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018 відповідно до договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11, постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Суд першої інстанції зробив правильний висновок, з яким погоджується також суд апеляційної інстанції, про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» доведено набуття права вимоги за угодою № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки до відповідача, що підтверджується копією договору факторингу № 17.11.2023, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» /а. с. 16-23/, копією платіжної інструкції № 20494 від 20.11.2023, відповідно до якої ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало АТ «Ідея Банк» 3633000,00 грн оплати за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023 /а. с. 23/; копією Реєстру Боржників № 1 від 17.11.2025, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 107126,13 грн, з яких: 28430,64 грн – заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн – заборгованість за відсотками /а. с. 24/.
Доказів того, що договір факторингу № 17112023 від 17.11.2023, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» визнаний недійсним суду не надано, а тому колегія суддів вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статус нового кредитора за угодою № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки до відповідача.
Щодо розміру заборгованості.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У постанові Верховного Суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19) зазначено, що: в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 2-431/11 вказано, що: «вчиненням виконавчого напису нотаріуса позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання. Вчиненням 18.09.2009 виконавчого напису в рахунок дострокового погашення всієї суми заборгованості по кредитному договору банк здійснив право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту та на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання».
Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_2 , за період з 8.08.2018 по 17.11.2023, ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами наданими первісним кредитором /а. с. 91-101/.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018, наданої первісним кредитором, загальна заборгованість відповідача становить 107126,13 грн, з яких: 28430,64 грн – заборгованість за основним боргом та 78695,49 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками /а. с. 15, 90/.
В позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає про те, що з моменту отримання права вимоги до відповідача (з 17.11.2023) позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Із наданих позивачем доказів не вбачається, за який саме період було здійснено нарахування процентів відповідачу та процентна ставка застосована до відповідача.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3.07.2019 у справі № 342/180/17 зазначено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18.02.2011 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
На аркуші справи 9 знаходиться лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. про те, що у відповідності до п. 2 постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172, 23.01.2020 приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 3181 про стягнення грошової суми в розмірі 56330,14 грн з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» за період з 9.05.2019 по 10.12.2019 включно за угодою № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018.
Враховуючи викладене, з 23.01.2020 АТ «Ідея банк» змінив умови виконання основного зобов`язання, пред`явивши до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що розмір відсотків за договором № С-613-003987-18-980 від 8.08.2018 є недоведеним, відтак апеляційний суд наводить власний розрахунок заборгованості по процентам, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачаза період з 8.08.2018 по 23.01.2020 (28430,64 х 48 % = 13646,71 грн (за період з 8.08.2018 по 08.08.2019) та 6318,61 грн (28430,64 х 48 % = 13646,71 : 365 = 37,388 х 169 (кількість днів з 8.08.2019 по 23.01.2020) = 6318,61), отже загальний розмір процентів становить 19965,32 грн (за період з 8.08.2018 по 23.01.2020). 
Відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості на спростування позовних вимог позивача, тоді як відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_2 , за період з 8.08.2018 по 17.11.2023, ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами наданими первісним кредитором /а. с. 91-101/.
Підставами для зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заслуговує на увагу частково, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за угодою № С-613-003987-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 8.08.2018 у розмірі 48395,96 грн, з них: 28430,64 грн заборгованість за основним боргом та 19965,32 грн заборгованість за відсотками.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
При поданні апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в розмірі 3633,60. Апеляційним судом задоволено апеляційну скаргу частково в розмірі 54,82 % (48395,96 х 100 : 107126,13 = 45,18 %; 100 – 45,18 = 54,82 %; 3633.60 х 54,82 % = 1991,94), що становить 1991,94 грн. 
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина десята статті 141 ЦПК України).
Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн, тому розмір судового збору, який слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог становить 1368,05 грн (48395,96 х 100 : 107126,13 = 45,18 %) = 1368,05).
Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволена апеляційним судом частково, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, положення частини десятої статті 141 ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь відповідача різницю витрат по сплаті судового збору в розмірі 623,89 грн (1991,94– 1368,05 = 623,89).
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Пузіна Дениса Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.11.2025 у даній справі змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № С-613-003987-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 8.08.2018 у розмірі 48395,96 грн, з них: 28430,64 грн заборгованість за основним боргом та 19965,32 грн заборгованість за відсотками.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 623,89 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя   Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук 

І. М. Стадник

Повний текст постанови складено 29.01.2026