ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 р.	Справа № 440/4119/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кропивницької митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 27.10.25 по справі №440/4119/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНРАЙС ЛОГИСТИКС" 
до  Кропивницької митниці   
про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс" (надалі - ТОВ "Санрайс Логистикс", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кропивницької митниці (надалі також – відповідач, апелянт, митний орган), в якому просило:
- скасування рішення щодо класифікації товарів від 09.01.2025 №25UA90100000001-КТ, прийнятого Кропивницькою митницею.
- скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901020/2025/000008 від 16.01.202511.
- зобов`язання Кропивницької митниці здійснити митне оформлення товару «Нафти, одержаної з бітумінозних порід (мінералів), сира Crude Oil» згідно з даними митної декларації ІМ40ДЕ №24UA90102000901U2 від 29.11.2024 за кодом товару згідно УКТ ЗЕД – 2709009000. 
Полтавський окружний адміністративний суд, рішенням від 20 жовтня 2025 року, адміністративний позов ТОВ "Санрайс Логистикс" задовольнив.
Визнав протиправним та скасував рішення щодо класифікації товарів від 09.01.2025 №25UA90100000001-КТ, прийнятого Кропивницькою митницею.
Визнав протиправним та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA901020/2025/000008 від 16.01.2025.
Зобов`язав Кропивницьку митницю здійснити митне оформлення товару "Нафти, одержаної з бітумінозних порід (мінералів), сира Crude Oil" згідно з даними митної декларації ІМ40ДЕ №24UA90102000901U2 від 29.11.2024 з урахуванням висновків суду в даному рішенні.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці на користь ТОВ "Санрайс Логистикс" витрати зі сплати судового збору в сумі 4844,80 грн. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кропивницька митниця подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 твердження щодо відсутності вмотивованого письмового рішення на здійснення відбору проб (зразків) товарів, не відповідає дійсності, оскільки працівником апелянта складено службову записку, на яку накладена резолюція керівника митного органу в Автоматизованій системі контролю та обробки документів Кропивницької митниці.
Стверджує, що судом першої інстанції не досліджені та не встановлені правовідносини при видачі Сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 19.11.2024 № D 0450133, який видається у відповідності до статті 15 Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. Але зазначений сертифікат вимагає роз`яснень та перевірки з окремих питань. Так в графі 12 цього сертифікату зазначений суб`єкт, повноваження якого непідтверджені суб`єктом зазначеним в графі 1 «Exporter» цього сертифікату. Також, в графі 1 цього сертифікату, експортером зазначена польська фірма, яка не є стороною контракту з продажу товару в Україну а на бланку сертифікату стоїть відтиск штампу митниці Угорщини. При цьому, відсутні документальні підтвердження повноважень польської фірми, зазначеній в графі 1, на здійснення експорту товару з Угорщини. В графі 11 сертифікату іде посилання на документ «Експортна декларація товарів 721001KLA3KG01», який декларантом не наданий на додаткову вимогу митниці, цей же документ зазначений і в декларації № 24НU7210002D414905.
Вказує, що на вимогу митниці, не подано документи: - Копію Експортної декларації товарів 721001KLA3KG01, яка зазначена в декларації № 24HU7210002D414905 під №830 (з офіційним перекладом); - Копію Декларації на експорт товарів HU721000212024EA3ME4, яка зазначена в декларації № 24HU7210002D414905 під №830 (з офіційним перекладом); які мають важливу інформацію для перевірки окремих відомостей відносно задекларованого товару.
Експертне дослідження проб (зразків) товару Дніпропетровським управлінням СЛЕД Держмитслужби - вважає проведеним відповідно до чинного законодавства України про що митницею надавались відповідні відзиви на позовну заяву та інші звернення. Також фахівцями СЛЕД Держмитслужби надавались відповідні роз`яснення. Судом не визнано протиправним та не прийнято рішення про скасування Висновку Дніпропетровського Управління СЛЕД Держмитслужби від 26.12.2024 № 142000- 3700-0662. 
Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Рішення щодо класифікації товарів від 09.01.2025 №25UA90100000001-КТ, оскільки мотиви його прийняття не підтверджуються обставинами справи. Митниця з цим висновком не погоджується оскільки рішення прийняте за результатами досліджень викладених висновку та застосовуванням класифікаційних підходів, обумовлених в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі-УКТ ЗЕД) з урахуванням основних правил інтерпретації класифікації товарів, приміток та пояснень до УКТ ЗЕД, а наведені в постанові Суду аргументи не підтверджують твердження про те, що рішення є необґрунтованим, оскільки мотиви його прийняття не підтверджуються обставинами справи. 
Вважає, що надані позивачем сертифікати якості та відповідності не є належними доказами, оскільки не ідентифікуються з конкретним товаром.
Зауважує, що залишається чинним Висновок Дніпропетровського Управління СЛЕД Держмитслужби від 26.12.2024 № 142000- 3700-0662 доведений Кропивницькій митниці листом від 26.12.2024 № 7.17-37/37- 02/7/753, та підготовлений у відповідності до чинного законодавства України.
ТОВ "Санрайс Логистикс" подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просило скаргу апелянта залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Доводи відзиву на апеляційну скаргу мотивувало безпідставністю позиції митного органу.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, відзиві на неї та в додаткових письмових поясненнях дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.
ТОВ "Санрайс Логистикс" у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа, код ЄДРПОУ 42044752.
Між ТОВ "Санрайс Логистикс" (Покупець) та Компанією PMG Holding Group SA, Швейцарія (Постачальник) укладено Договір поставки № 16/10- PMG/SL від 16.10.2024 (далі – Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві до 100000,000 метричних тонн (+/- 10 % в опціоні Постачальника) нафти сирої (далі Товар), відповідно до специфікації/-ій, до цього Договору, і є його невід`ємною/-ими частиною/-ами, а Покупець – прийняти і оплатити такий Товар.
Відповідно до п. 6.3. Договору, Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором, забезпечити поставку Товару, якість якого відповідає умовам, установленим цим Договором та Специфікацією до цього Договору.
Відповідно до п. 5.6. Договору, ризик і право власності на Товари переходить від Постачальника до Покупця за датою штемпеля Української станції прикордонного переходу з Україною в залізничній накладній.
Між сторонами Договору укладено Специфікацію № 1 від 08.11.2024 до Договору. Відповідно до умов Специфікації № 1, опис товару Crude Oil, код товару 27090090, виробник товару – HHE Sarkad Kft.
29.11.2024 ТОВ «Санрайс Логистикс» було подано до Кропивницької митниці митну декларацію ІМ40ДЕ № 24UA901020009010U2 з метою митного оформлення товарів, отриманих за вищевказаним Договором.
В графі 31 даної митної декларації вказано наступний опис товарів: «Нафта, одержана з бітумінозних порід (мінералів), сира. Crude Oil - 40,990т. Фракційний склад: 39,5 об. % яких переганяється при температурі 200 град. С та 64,7 об. % яких переганяється при температурі 300 град. С. Масова частка сірки 53мг/кг. Густина при 15 град. С 0,78 г/см3. Виробник: HHE Sarkad Kft. Країна виробництва – HU. Див. «електронний інвойс». 2. Частина місця TG 3.0».
В графі 33 митної декларації вказано код даного товару відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі - УКТ ЗЕД) – 27090090000.
Позивачем разом з МД № 24UA901020009010U2 до митного контролю подано товаросупровідні та комерційні документи, що зазначені в митній декларації, зокрема інвойс від 11.11.2024 № 243982010 та інвойс від 08.11.2024 № FZ/PZG/24/00011, зовнішньоекономічний договір (контракт) від 16.10.2024 № 16/10-PMG/SL, доповнення до контракту від 08.11.2024 № 1, накладна УМВС від 19.11.2024 № 73332-9, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 19.11.2024 № D 0450133 та інші.
03.12.2024 митним органом було проведено огляд товару, про що складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.
03.12.2024 Кропивницькою митницею, відділом митного оформлення № 1 м/п «Кропивницький» було здійснено відібрання проби (зразків) нафти, зазначеної в митній декларації, про що складено Акт про взяття проб (зразків) товару № 24UA901020009010U2, та направлено запит про проведення дослідження (аналізу, експертизи) від 03.12.2024 № 87 до Дніпропетровського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України.
26.12.2024 вказаним Дніпропетровським управлінням експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії складено висновок № 142000-3700-0662.
27.12.2024 відповідним підрозділом митного органу було складено запит № 009010/КТ для вирішення складного випадку класифікації товару № 1 митної декларації № 24UA901020009010U2.
В процесі роботи над запитом, декларанту, відповідно до положень частини 3 статті 69 МКУ та пункту 12 розділу ІІ Порядку роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року № 650 (далі Порядок №650), направлено повідомлення щодо необхідності подання додаткових документів.
На виконання вимог повідомлення, згідно п.2 ч.2 ст. 255 МК України, ТОВ «Санрайс Логистикс» було надано додаткові документи, а саме: акт обстеження видобутку нафти № 031-24/ЗС-1 від 15.07.2024, паспорт родовища № Log-K-37/2012 від 06.09.2012, рішення Експертного інституту Національного податкового та митного управління Угорщини № 1681337261 від 04.04.2024, ТУ У «Нафта сира для нафтопереробних підприємств. Технічні умови» № 06.1-42080282-001:2024 від 10.07.2024. 
На підставі вищевказаного Висновку СЛЕД, Відділом здійснення заходів митно-тарифного регулювання прийнято рішення щодо класифікації товарів від 09.01.2025 № 25UA90100000001-КТ, яким визначила формулювання графи 31 МД № 24UA901020009010U2 «Суміш у вигляді неоднорідної, непрозорої майже нерухомої при 200 С рідини світло-коричневого кольору з помаранчевим відтінком, складається з нафтопродуктів більше 70%, в якості основного складового, у складі суміші неароматичні вуглеводні переважають за масою ароматичні вуглеводні, Містить доданий газ (парафіни), не має властивостей «сирих» нафти та нафтопродуктів. Також у вказаному рішенні визначено значення графи 33 МД «Код товару» як 2710197100.
Кропивницькою митницею було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901020/2025/000008 від 16.01.2025.
ТОВ «Санрайс Логистикс» подало скарги в порядку адміністративного оскарження до Державної митної служби України, за результатами розгляду яких Державна митна служба України прийняла Рішення про розгляд скарг ТОВ «САНРАЙС ЛОГИСТИКС» від 15.01.2025 № 2515/3 та від 27.01.2025 №2527/3, яким скарги залишено без задоволення, а Рішення Кропивницької митниці щодо класифікації товару від 09.01.2025 № 24UA90100000001-КТ залишено без змін.
Не погоджуючись з прийнятими Відповідачем рішенням про визначення коду задекларованого товару та карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, Позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що митний орган порушив порядок здійснення огляду товару та відбору проб (зразків) товару, ухвалив протиправне рішення щодо класифікації товарів без дотримання вимог чинного законодавства, та не довів належними доказами правомірності спірної картки відмови.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України), у редакції, чинній на момент ухвалення спірного рішення.
Стосовно висновків суду першої інстанції про порушення порядку здійснення огляду товару та відбору проб (зразків) товару, колегія суддів встановила таке.
Позивач стверджував, що 03 грудня 2024 року відділом митного оформлення № 1 м/п «Кропивницький» було здійснено відібрання проби (зразків) нафти без прийняття відповідного рішення керівником. Також вказував, що правила частини другої статті 356 МК України передбачають, що взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника.
Сторони надали до суду першої інстанції копії службової записки щодо відбору проб (зразків) товару № 28-01-01/2/28-01-01/3793 від 29.11.2024, та резолюції до службової записки.
Відповідно до змісту службової записки, головний державний інспектор ВМО № 1 м/п «Кропивницький» просить у В.о. заступника начальника митного поста «Кропивницький»-начальника ВМО№ 1 митного поста «Кропивницький» Кропивницької митниці дозволу на уповноваження посадових осіб для здійснення відбору проб товару для проведення лабораторних досліджень. Підстава: результати застосування АСУР для встановлення кількісно-якісного хімічного складу для перевірки правильності класифікації товару відповідно до вимог УКТ ЗЕД.
Відповідно до змісту резолюції, «враховуючи результати застосування АСУР погоджено відбір проб (зразків)». Резолюція адресована вичерпному переліку посадових осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 356 МК України, взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника.
Відповідно до ч. 1 ст. 547 МК України, митний пост є митним органом, який входить до складу митниці як структурний підрозділ і в зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи.
Верховний Суд у постанові від 14 січня 2025 року по справі № 160/31315/23 навів правову позицію, відповідно до якої «прийняття вмотивованого письмового рішення керівника митного органу щодо взяття проб (зразків) товарів є одним з обов`язкових етапів взяття проб (зразків) товарів, відтак недотримання вказаного етапу (як і будь-якого іншого) суперечить наведеним вимогам Митного кодексу України та є протиправним.
Подібна правова позиція (щодо форми рішення про відібрання проб (зразків) товарів) висловлена і в постановах Верховного Суду, зокрема, від 28 травня 2020 року у справі №818/1205/16, від 12 листопада 2020 року у справі №808/1697/15, від 25 лютого 2021 року у справі №815/1557/17 тощо.
Відповідно до п. 1 глави IV Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної митної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби під час проведення досліджень (аналізів, експертиз), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02 грудня 2016 року № 1058, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 грудня 2016 р. за № 1693/29823 (далі - Порядок № 1058), взяття проб (зразків) товарів для проведення дослідження (аналізу, експертизи) проводять уповноважені посадові особи митного органу на підставі вмотивованого рішення керівника цього органу або його заступника у вигляді нанесення резолюції на їх службових записках з цього питання за правилами законодавства з питань документування управлінської діяльності в електронній чи паперовій формі (крім випадків прийняття рішення щодо зобов`язуючої інформації) або постанови про взяття проб і зразків у справі про порушення митних правил.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 затверджені «Типова інструкція з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну»; «Типова інструкція з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади».
Відповідно до пп. 11 п. 6 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, електронна резолюція - реквізит, який створений у системі електронного документообігу установи та який вноситься до реєстраційно-моніторингової картки електронного документа і нерозривно пов`язаний із нею. Електронна резолюція містить стислий зміст доручення (вказівки) посадової особи щодо його виконання та пов`язаний з нею кваліфікований електронний підпис цієї посадової особи. Електронна резолюція є єдиною допустимою електронною формою реалізації доручень, виданих в електронній формі, візуалізація якої визначається інструкцією з діловодства установи; 
Відповідно до п. 64-67 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, посадова особа, яка здійснює первинний розгляд електронного документа, накладає на нього електронну резолюцію, в якій визначає головного виконавця, відповідального за організацію виконання документа в установі, та у разі необхідності співвиконавців і строк його виконання.
В електронній резолюції обов`язково зазначаються всі структурні підрозділи, які беруть участь в опрацюванні документа та погодженні проекту відповіді.
Посадові особи, які одночасно розглядають електронний документ, накладають на нього електронні резолюції, в яких визначають відповідальних виконавців та у разі необхідності співвиконавців у межах відповідного структурного підрозділу.
Електронна резолюція складається з таких реквізитів: прізвище, власне ім`я виконавця (виконавців) у давальному відмінку, зміст доручення, строк виконання, кваліфікований електронний підпис посадової особи.
В електронній резолюції до електронного документа, що не має строку виконання, зазначення змісту доручення та строку виконання не вимагається.
Електронна резолюція може доповнюватися іншими реквізитами, які визначаються інструкцією з діловодства установи.
Неконкретні (“прискорити”, “поліпшити”, “активізувати”, “звернути увагу” тощо) електронні резолюції не допускаються.
Усі електронні резолюції, накладені на електронний документ, вносяться до його реєстраційно-моніторингової картки і нерозривно пов`язані із нею. Електронна резолюція, яка є наслідком виконання електронної резолюції вищого рівня, додатково містить логічне посилання на відповідну електронну резолюцію (дерево електронних резолюцій).
На електронну резолюцію посадової особи накладається кваліфікований електронний підпис цієї ж посадової особи.
Відповідно до п. 38 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, якщо доручення надано кільком посадовим особам, головним виконавцем документа є зазначена першою особа, якій надається право скликати інших виконавців.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що в Акті про взяття проб (зразків) товару вказано, що відбір проб проводився ОСОБА_1 , який вказаний у резолюції четвертим, та ОСОБА_2 , яка в резолюції не зазначена.
Колегія суддів звертає увагу на те, що норма ч. 2 ст. 356 МК України чітко, однозначно та імперативно покладає обов`язок на керівника митного органу або його заступника ухвалити вмотивоване письмове рішення про взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу.
За змістом пп. 11 п. 6 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, електронна резолюція містить стислий зміст доручення (вказівки) посадової особи щодо його виконання.
Тобто, резолюція є дорученням (вказівкою) посадової особи щодо його виконання, а не вмотивованим письмовим рішенням керівника митного органу або його заступника.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надана до суду першої інстанції резолюція не містить ані мотивів прийняття рішення про здійснення відбору проб товару, ані нормативно правового обґрунтування такого рішення, що суперечить приписам імперативної норми ч. 2 ст. 356 МК України. 
Посилання у цій резолюції на «результати застосування АСУР» не підтверджені жодними доказами, а саме формулювання не доводить вмотивованості резолюції за відсутності його .
Надання уповноваженій особі права ухвалити відповідне рішення у формі резолюції не звільняє таку особу від обов`язку належним чином вмотивувати таке рішення.
Отже колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що надана резолюція в силу її тексту не може бути визнана вмотивованим письмовим рішенням у розумінні ч. 2 ст. 356 МК України з врахуванням правових позицій Верховного Суду, наведених у постановах від 14 січня 2025 року по справі № 160/31315/23, від 28 травня 2020 року у справі №818/1205/16, від 12 листопада 2020 року у справі №808/1697/15, від 25 лютого 2021 року у справі №815/1557/17. 
Також колегія суддів звертає увагу на те, що у відборі проб (зразків) товару приймала участь посадова особа, яку не зазначено у резолюції, тобто яка не була у цьому конкретному випадку уповноважена на проведення вказаної митної процедури. Головним виконавцем доручення, виданого у формі резолюції, є особа, зазначена першою, і саме вона має право скликати інших виконавців, проте посадова особа, вказана у даному конкретному випадку першою, не приймала участі у відборі проб (зразків) товару. Доказів передоручення такою посадовою особою виконання отриманого доручення іншим посадовим особам до суду не надано.
Колегія суддів відхиляє як безпідставне посилання апелянта на те, що можливість залучення посадових осіб УБК та ПМП до процедур митного контролю та митного оформлення товарів передбачена Положенням про управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Кропивницької митниці, затвердженого наказом Кропивницької митниці від 22.05.2024 №58, оскільки наказ Кропивницької митниці не є нормативно-правовим актом та не може суперечить приписам наведених вище нормативно-правових актів.
Таким чином колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції відсутність вмотивованого письмово рішення на здійснення відбору проб (зразків) товару, що є одним з обов`язкових етапів взяття проб (зразків) товарів, відтак недотримання вказаного етапу (як і будь-якого іншого) суперечить наведеним вимогам МК України та є протиправним.
Апелянт не оскаржує висновки суду першої інстанції стосовно експертного дослідження проб (зразків) товару Дніпропетровським управлінням СЛЕД Держмитслужби, а тому таким висновкам колегія суддів не надає оцінки відповідно до ст. 308 КАСУ країни.
Одночасно апелянт стверджує про те, що суд першої інстанції не мав права задовольняти вимоги позову з огляду на чинність висновку Дніпропетровського управлінням СЛЕД Держмитслужби. 
Колегія суддів вважає таке твердження апелянта помилковим з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Так, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.
МК України чітко визначає перелік рішень та дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені як в адміністративному так і в судовому порядку, до якого висновки експертних установ не включені.
Згідно зі статтею 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
На вимогу посадової особи митного органу декларант зобов`язаний надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Для цілей класифікації товарів під товарами з ідентичними характеристиками розуміються товари, які мають однакові характерні для них ознаки (фізичні характеристики, хімічний склад, призначення та порядок застосування тощо) і відмінності між цими товарами не впливають на характеристики, визначальні для класифікації таких товарів за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД.
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант має право оскаржити це рішення відповідно до глави 4 цього Кодексу.
Наявність рішення митних органів щодо класифікації товарів не є підставою для відмови у прийнятті рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів.
У разі якщо рішення щодо класифікації товарів суперечить рішенню щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів щодо товарів з ідентичними характеристиками, рішення щодо класифікації товарів підлягає скасуванню. У такому разі рішення щодо класифікації товарів втрачає чинність з моменту набрання чинності рішенням щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів, а підприємство не несе відповідальності за негативні наслідки застосування рішення щодо класифікації товарів з моменту його прийняття до моменту його скасування.
Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.
Отже, аналіз наведених приписів ст. 69 МК України дає підстави для висновку, що у випадку ухвалення митним органом рішення щодо класифікації товарів для митних цілей платник податків має право оскаржити лише таке рішення.
У цьому випадку, висновок експертної установи має лише інформаційний або довідковий характер.
На користь такого висновку суду апеляційної інстанції свідчить те, що Порядок № 1058 не передбачає права як посадових органів митного органу так і платників податків на оскарження висновків Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби під час проведення досліджень, проте передбачає алгоритм дій посадової особи митного органу, яка з таким висновком не згодна.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що митним законодавством не передбачено право будь-якої заінтересованої особи на оскарження висновків Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.
Платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин. 
Оскільки висновки Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби не порушують права, свободи та інтереси позивача, такі висновки експертних установ не підлягають скасування у судовому порядку, а належним способом захисту порушеного права позивача є оскарження рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей, ухваленого на підставі таких висновків.
Отже, покликання апелянта на чинність висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби жодним чином не впливає на правомірність висновків суду першої інстанції у цій справі.
Стосовно доводів апеляційної скарги про незгоду з висновками суду першої інстанції щодо рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МКУ для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі у вигляді кодів, серед яких код товару згідно з УКТ ЗЕД.
Відповідно до cтатті 67 МК України, Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Нормами статті 68 МК України передбачено, що ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ведення УКТ ЗЕД передбачає: 1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією; 2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД; 3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; 4) забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил класифікації товарів; 5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; 6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування; 7) своєчасне ознайомлення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД; 8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.
Частина перша статті 69 МК України передбачає, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Термін "класифікація товару" для цілей розділу IV МК України міститься в пункті 3 Порядку №650, та розуміється як: визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, передбачених Законом України "Про митний тариф України" (далі - Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД), з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання статті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.
У пункті 3 розділу І Порядку №650 передбачено, що контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу ІІІ Порядку №650, декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Митного кодексу України, а посадові особи митного поста здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів.
Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №650 встановлено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом:
- перевірки відповідності відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу;
- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС. При цьому, така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів «а» та «б» абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару.
У разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД. При електронному декларуванні посадова особа ВМП або ПМО чи митного поста за допомогою АСМО створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару (пункт 5 розділу ІІІ Порядку №650).
У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення (пункт 6 розділу ІІІ Порядку №650).
Відділом здійснення заходів митно-тарифного регулювання Кропивницької митниці прийнято рішення щодо класифікації товарів від 09.01.2025 № 25UA90100000001-КТ, яким визначила формулювання графи 31 МД № 24UA90102000901U2 «Суміш у вигляді неоднорідної, непрозорої майже нерухомої при 200 С рідини світло-коричневого кольору з помаранчевим відтінком, складається з нафтопродуктів більше 70%, в якості основного складового, у складі суміші неароматичні вуглеводні переважають за масою ароматичні вуглеводні, Містить доданий газ (парафіни), не має властивостей «сирих» нафти та нафтопродуктів…»
Разом з цим, в цьому рішенні вказано значення графи 33 МД «Код товару» як 2710197100.
Так, у Рішенні зазначено про ненадання декларантом низки витребуваних документів, а також неможливості ідентифікації задекларованої партії товару з поданими декларантом документами щодо якісних показників товару.
У той же час, в графі митної декларації 18 та 21 вказано ідентифікатор транспортного засобу, а саме 57396178.
В сертифікаті якості, доданому до митної декларації, вказано той самий ідентифікатор транспортного засобу – 57396178, тобто сертифікат видано саме на ту партію товару, яка завантажена у вказаний транспорт. Також у вказаному сертифікаті зазначено код товару – 27090090.
В специфікації № 1 до Договору вказано CERTIFICATE OF CONFORMITY № UA1О076.0064-24. До митної декларації було подано Сертифікати відповідності, видані ДП «ДПК «МАСМА» № UA1О076.0064-24.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обґрунтування Рішення щодо класифікації товарів неможливістю ідентифікації задекларованої партії товару з поданими декларантом документами щодо якісних показників товару спростовується наданими документами.
Крім того, надання не повного переліку документів, витребуваних у Позивача під час розгляду питання щодо класифікації товарів, саме по собі не може свідчити про неправильність класифікації товару декларантом. 
Судом першої інстанції з`ясовано та підтверджено судом апеляційної інстанції, що при витребуванні додаткових документів митним органом Позивачем було подано акт обстеження видобутку нафти № 031-24/ЗС-1 від 15.07.2024, паспорт родовища № Log-K-37/2012 від 06.09.2012, рішення Експертного інституту Національного податкового та митного управління Угорщини № 1681337261 від 04.04.2024, ТУ У «Нафта сира для нафтопереробних підприємств. Технічні умови» № 06.1-42080282-001:2024 від 10.07.2024. При цьому, останній документ безпосередньо зазначений у Специфікації № 1.
Форма рішення про визначення коду товару встановлена додатком 5 до Порядку №650, зокрема рішення повинно мати перелік поданих до розгляду документів, дані граф 31 та 33 ВМД (дані граф митної декларації), за якими задекларовано товар, документи, якими керувалися під час прийняття рішення, висновок.
Наказом Міністерства фінансів України від 23 грудня 2022 року №455 затверджено Порядок прийняття та оприлюднення рішень щодо зобов`язуючої інформації, розгляду звернення підприємства про продовження строку використання рішення щодо зобов`язуючої інформації, відшкодування коштів за проведення досліджень (аналізів, експертиз) проб (зразків) товарів для прийняття митним органом рішень щодо зобов`язуючої інформації та внесення змін до деяких наказів Міністерства фінансів України (далі - Порядок №455).
Порядком №455 внесено зміни до Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за № 1085/21397, виклавши його в новій редакції.
У додатку 1 до Порядку №455 викладено нову форму рішення щодо класифікації товарів, відповідно до якої, в рішенні має бути зазначено: номер рішення, номер запиту, перелік документів, відомості щодо товару, які містяться у митній декларації, обґрунтування класифікації товару, висновок, строк дії рішення, посадова особа митного органу, яка прийняла рішення.
Відповідно до пояснень до заповнення рішення щодо класифікації товарів (додаток до форми рішення щодо класифікації товарів) у пункті «Обґрунтування класифікації товару» надається обґрунтування класифікації товару у коді товару згідно з УКТЗЕД, зазначеному у графі 6 рішення щодо класифікації товарів, у тому числі з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів з питань класифікації товарів, Основні правила інтерпретації УКТЗЕД, відповідні примітки до розділів та груп, пояснення до товарних позицій УКТЗЕД тощо.
Відтак суттєвою різницею рішень про визначення коду товар визначених в Порядку №650 та Порядку №455 є необхідність обґрунтування класифікації товару у коді товару згідно з УКТЗЕД, зазначеному у графі 6 рішення щодо класифікації товарів, у тому числі з посиланням на відповідні положення нормативно-правових актів з питань класифікації товарів, Основні правила інтерпретації УКТЗЕД, відповідні примітки до розділів та груп, пояснення до товарних позицій УКТЗЕД тощо. 
Вищезазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 14 січня 2025 року по справі № 160/31315/23, в якій Верховний Суд підсумував, що «форма рішення не є прямим наслідком скасування такого рішення, проте в даному випадку необхідно встановлювати не дотримання форми рішення, а дотримання саме його змісту.»
Таким чином, дослідивши матеріали справи та зміст товаросупровідних документів, Суд приходить до висновку, що Рішення щодо класифікації товарів є необґрунтованим, оскільки мотиви його прийняття не підтверджуються обставинами справи.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасувати рішення Кропивницької митниці щодо класифікації товарів від 09.01.2025 № 25UA90100000001-КТ.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно релевантності експертних висновків, наявних у справі.
14.01.2025 Державним підприємством «Державна паливна компанія «МАСМА» було зроблено експертний висновок № 016, відповідно до якого фізико-хімічні показники нафти сирої, які представлені у висновку Дніпропетровського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної Митної служби України №142000-3700-0662 від 26 грудня 2025 р., є обґрунтованою підставою для класифікації продукції «Нафта сира легка Nyekpuszta light crude oil походження Угорщина родовища «Саркад-1. Вуглеводні» в товарній позиції 2709, а не в товарній позиції 2710.
Позивач також передав арбітражну пробу товару, відібрану митним органом, для проведення комплексної судової експертизи у Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України. Отримання арбітражної проби Позивачем підтверджується Актом про повернення проб (зразків) товарів від 04.02.2025.
За результатами дослідження, експертами складено Висновок №1957/1958/1959/1960 від 11.03.2025, відповідно до якого, наданому на дослідження зразку рідини (об`єкту) «Нафта сира легка Nyekpuszta light crude oil» відповідають наступні характеристики за УКТЗЕД: «Нафта або нафтопродукти сирі, одержані з бітумінозних порід (мінералів): – інші» товарної підкатегорії 2709 00 90 00. Нафта сира легка Nyekpuszta light crude oil (об`єкт) походження Угорщина родовища «Саркад-1. Вуглеводні» не може бути класифікована у товарній підкатегорії УКТЗЕД 2710 19 71 00, тобто як мастильний матеріал для специфічних процесів переробки, за фізико-хімічними показниками дослідженого зразка, які підтверджують відсутність при її обробці технологічних процесів нафтопереробки в розумінні пояснення (І) «Первинні продукти» до товарної позиції 2710.
Окремо зазначено, що допускається використання синонімічного ряду назв щодо даного виду нафти, зокрема: Nyekpuszta light crude oil, Нафта сира легка, Crude oil, що не впливає на класифікацію товару в рамках УКТ ЗЕД.
На сторінці 4 Висновку №1957/1958/1959/1960 від 11.03.2025 міститься запис про попередження експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384 Кримінального кодексу України.
Відповідно до додатку до атестата про акредитацію ДП ДПК «МАСМА» в пункті 1. зазначено «Нафта, конденсат газовий стабільний, композит нафтовий стабільний».
Апелянт заперечував проти експертних висновків Державного підприємства «Державна паливна компанія «МАСМА» та Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України. Обґрунтування заперечень апелянта не стосується порушень порядку проведення експертиз та їх правомірності, а інтерпретації окремих положень таких висновків, тобто вимагає наявності спеціальних знань, виходить за межі правової кваліфікації. Для доведення належними доказами таких обґрунтувань апелянт не був позбавлений можливості звернутись до суду першої інстанції з клопотанням про призначення додаткової експертизи, проте таким правом не скористався. 
Відповідно до положень ст. 104 КАС Ураїни, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Заяв про відвід експерта на підставі ч. 8 ст. 104 КАСУ учасники справи не подавали. 
Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) затверджено «Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень».
Відповідно до п. 1.2.13. вказаної Інструкції, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.
Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи.
Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.
Право Суду надавати перевагу тому чи іншому експертному висновку відповідно до повноти його змісту та у сукупності з іншими доказами по справі відповідає позиціям Верховного Суду, зокрема наведеним у постановах від 11 листопада 2019 року по справі №260/202/19; від 05 травня 2022 року по справі № 260/1188/18.
Дослідивши надані сторонами Висновки експертиз з врахуванням наведеного правового регулювання у сукупності з іншими доказами по справі, колегія суддів вважає слушним висновок суду першої інстанції про те, що експертний висновок № 016 від 14.01.2025 ДП «ДПК «МАСМА» та Висновок №1957/1958/1959/1960 від 11.03.2025 Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України спростовують Висновок Дніпропетровського управління експертиз та досліджень СЛЕД № 142000-3700-0662 від 26.12.2024 та обґрунтовано доводять приналежність ввезеного товару до нафти сирої та правильність класифікації товару позивачем за кодом УКТ ЗЕД 2709009000.
Враховуючи приписи ст. 78 КАС України, колегія суддів бере до уваги постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 25 липня 2025 року по справі № 761/15910/25 та Київського апеляційного суду від 15.09.2025 по справі № 761/15910/25, які набрали законної сили. Зокрема, Шевченківським районним судом міста Києва встановлено, що відповідно до ряду товаро-супровідних документів (по ланцюгу постачання), відповідно до яких було придбано та ввезено даний товар на територію України, завезений товар є нафтою сирою.
У постанові Верховного Суду від 05 травня 2022 року по справі № 260/1188/18 зробив висновок, що «…товарні позиції 2709 та 2710 є спорідненими, які охоплюють схожі нафтопродукти (вуглеводи), з тією різницею, що до позиції 2709 включається сирі нафтопродукти, щодо яких не здійснювалося оброблення, за винятком певних видів оброблення, а до позиції 2710 входять нафтопродукти, які піддавалися будь-якому обробленню, крім оброблень, що визначені в поясненні до товарної позиції 2709.»
Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із встановлених у справі обставин щодо характеристик заявленого позивачем до митного оформлення товару та технологічного процесу його виробництва. Ці обставини встановлені судами на підставі оцінки письмових доказів у справі (зовнішньоекономічний контракт, інвойси, сертифікати походження товару, паспорт якості виробника, опис виробництва «нестійкого газового конденсату», заява виробника, тощо), що були надані представником декларанта під час митного оформлення товару, експертних досліджень зразків (проб) товарів…»
На підставі наявних в матеріалах справи Акту обстеження видобутку нафти № 031-24/ЗС-1 від 15.07.2024, складеного ДП «ДПК «МАСМА», Експертного висновку № К-881 від 19.09.2024, складеного Київською торгово-промисловою палатою, Рішення від 04.04.2024 Інституту експертів Національної податкової та митної служби Угорщини щодо класифікації нафти сирої легкої вищого сорту компанії «ННЕ Sarkad Kft» за кодом 2709 00 90, враховуючи обстеження родовища Nyekpuszta розробником ТУ У 06.1-42080282-001:2024 "Нафта сира для нафтопереробних підприємств", Суд приходить до висновку, що нафта, яка виробляється компанією «ННЕ Sarkad Kft» є сирою. Вказана компанія не володіє технологічними можливостями переробки нафти, які дозволяли б отримувати продукт, що являв би собою нафту, які піддавалась обробленню, і міг би класифікуватись іншим чином, ніж за кодом 2709 00 90.
Також у судових засіданнях у суді першої інстанції брали участь, як свідки, Ярошенко Олег Павлович - виконуючий обов`язки директора Державного підприємства «Державна паливна компанія «МАСМА», один з експертів, які проводили випробування зразка Nyekpuszta light crude oil та підготували висновок щодо класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД; Руднєва Катерина Євгенівна — завідувачка лабораторії криміналістичних та військових досліджень ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, яка брала участь у проведенні комплексної судової експертизи, за результатами якої встановлено відповідність фізико-хімічних властивостей зразка характеристикам сирої нафти та обґрунтовано застосування коду УКТ ЗЕД 27090090000.
Вказані свідки відповіли на питання суду першої інстанції, надавали пояснення з приводу дослідження проб товару, встановлених характеристик та класифікації товару.
Щодо позовних вимог ТОВ "Санрайс Логистикс" про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску і пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA901020/2025/000008 від 16.01.2025 року, колегія суддів зазначає таке.
Приписами частин першої та другої статті 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до частин 9, 10 статті 264 МК України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.
Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.
Частиною дванадцятою статті 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.
Стаття 24 МК України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA901020/2025/000008 від 16.01.2025 вмотивована прийняттям митним органом Рішення щодо класифікації товарів від 09.01.2025 № 25UA90100000001-КТ., неправомірність якого підтверджено у ході розгляду цієї справи.
За таких обставин, зазначена картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.
Колегія суддів, щодо позовної вимоги про зобов`язання Кропивницької митниці Держмитслужби України здійснити митне оформлення товару «Нафти, одержаної з бітумінозних порід (мінералів), сира Crude Oil» згідно з даними митної декларації ІМ40ДЕ №24UA90102000901U2 від 29.11.2024 за кодом товару згідно УКТ ЗЕД – 27090090000 зазначає таке.
В апеляційній скарзі апелянт не наводить доводів незаконності рішення суду першої інстанції в частині обраного способу захисту порушеного протиправними рішеннями митного органу права позивача.
Фактично єдиним доводом у цій частині є покликання апелянта на чинність Висновку Дніпропетровського Управління СЛЕД Держмитслужби від 26.12.2024 № 142000-3700-0662, якому суд апеляційної інстанції надав оцінку у цьому судовому рішенні.
Враховуючи приписи ст. 308 КАС України колегія суддів не вбачає підстав для надання оцінки висновкам суду першої інстанції в частині обраного способу захисту порушеного права позивача.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Отже, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги є такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України” (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Підсумовуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кропивницької митниці залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року по справі №440/4119/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено 05.02.2026.