номер провадження справи 15/164/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 Справа № 908/3166/25
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Налагоджувально - монтажне виробниче підприємство “Електропівденмонтаж” про ухвалення додаткового рішення у справі 
№ 908/3166/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Налагоджувально - монтажне виробниче підприємство “Електропівденмонтаж”, 69126, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 161 офіс 10
до відповідача Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція”, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3
про стягнення коштів

без виклику представників сторін 

установив
26.01.2026 через підсистему “Електронний суд” до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/3166/25, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.01.2026, вказану заяву передано на розгляд судді Горохову І.С. 
Ухвалою суду від 28.01.2026 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/3166/25 прийнято до розгляду та вирішено розглянути без виклику учасників за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк - до 06.02.2026 для надання суду обґрунтованих письмових заперечень на заяву з доказами їх направлення позивачу.
Обґрунтовуючи необхідність ухвалення додаткового рішення позивач зазначив, що позивачем було наведено попередній розмір заявлених судових витрат на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн. З огляду на конкретні обставини справи та обсяг фактично наданої правничої допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції розмір витрат склав 18 000,00 грн. Просить заяву задовольнити та стягнути наведений розмір витрат на професійну правничу допомогу. 
03.02.2026 від відповідача через підсистему “Електронний суд” надійшли заперечення на заяву щодо розміру витрат на правничу допомогу. Зазначив, що в договорі не зазначено, саме за яким договором на виконання робіт надається правнича допомога. Надання послуг перелічених в акті від 22.01.2026 документально не підтверджено. Витрати на правничу допомогу не відповідають критерію розумності. Крім того, інформація, яка міститься в акті не може вважатися тим розрахунком (детальним описом наданих послуг), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Витрати є неспівмірними, оскільки справа не є складною, не потребує значного часу виконання як юридичної, так і технічної роботи зважаючи на відсутності потреби у додатковому вивченні й аналізі законодавства України і судової практики, справа не обтяжена значною кількістю доказів. Отже, розмір гонорару є неспівмріним із складністю справи та обсягом наданих послуг, не є пропорційним, не є необхідними витратами та у повній мірі не відповідає принципам справедливості, розумності, реальності, та не відповідає критеріям обґрунтованості. Також суд, не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката. Просить відмовити у стягненні 18 000,00 грн втрат на професійну правничу допомогу, а у разі задоволення зменшити розмір до мінімально можливого. 
Згідно із ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Судом ухвалено додаткове рішення у справі. 
Щодо заяви про ухвалення додаткового рішення у справі суд зазначає наступне. 
22.01.2026 рішенням Господарського суду Запорізької області позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Налагоджувально - монтажне виробниче підприємство “Електропівденмонтаж” до відповідача Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” про стягнення заборгованості за договором № 21646-20/1 (20-121-04-21-11039 від 30.12.2021) в розмірі 17 004 569,89 грн, з яких: основна заборгованість в розмірі 10 316 637,24 грн, 3% річних в розмірі 1 121 828,31 грн, інфляційні втрати в розмірі 5 566 104,34 грн, задоволена частково. У задоволені іншої частини позову відмовлено. Стягнуто судовий збір. 
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України), якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У позові наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме: гонорару адвоката за складання позовної заяви з детальним розрахунком заборгованості – 5000,00 грн; складання відповіді на відзив, апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу – 3000,00 грн за кожний документ (усього орієнтовно 3 документа); гонорару адвоката за представництво інтересів позивача в суді 2500,00 грн за кожне судове засідання (усього орієнтовно 8 засідань у трьох інстанціях). 
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Повний текст судового рішення у справі № 908/3166/25 складено 23.01.2026.
23.01.2026 рішення доставлено в електронні підсистеми “Електронний суд” сторін у справі, про що свідчать довідки про доставку електронного листа. 
26.01.2026 від позивача судом через підсистему “Електронний суд” отримано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 908/3166/25. 
Отже, враховуючи наведені фактичні обставини у справі, позивачем дотримано визначені ГПК України процесуальні строки щодо подання суду заяви про відшкодування судових витрат. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом установлено, що при прийнятті рішення у даній справі не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Виходячи з аналізу вказаних статей суд дійшов висновку про те, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.
Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою ними послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
Як вказувалось раніше, згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
З матеріалів справи вбачається, що 06.10.2025 між Адвокатським об`єднанням «Фінанси і право», в особі Адвоката Ференця Олександра Євгеновича, діючого на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 300 від 30.07.2003 (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» (Замовник), в особі директора Ващенко Сергія Олександровича, який діє на підставі Статуту укладено договір про надання правової допомоги (договір). 
Відповідно до п. 1.1 договору, Адвокат надає Замовнику юридичні послуги, пов`язані із стягненням в судовому порядку заборгованості на користь Замовника з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Боржник) щодо оплати виконаних Замовником робіт. 
Відповідно до п. 1.2 договору, для захисту інтересів замовник з питань, передбачених пунктом 1.2 цього договору, Адвокату надаються повноваження: 
- представляти Замовника перед юридичними і фізичними особами, в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах прокуратури, МВС та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в судових органах України усіх інстанцій з усіма правами, які надано законом учаснику провадження, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, подання заяви про порушення справи про банкрутство, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, оскарження рішень, постанов і ухвал суду, одержання рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання;
- підписувати та подавати від імені Замовника будь-які документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше;
- вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; 
- отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки;
- сплачувати від імені Замовника та отримувати належні йому платежі;
- вчиняти інші дії в інтересах Замовника. 
Відповідно до п. 3.1 договору, сторони погодили такий об`єм та вартість надання професійної правничої допомоги:
- складання позовної заяви з детальним розрахунком заборгованості – 5000,00 грн;
- складання відповіді на відзив, апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу, інших заяв по суті справи – 3000,00 грн за кожний документ;
- представництво інтересів Замовника під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також апеляційної та касаційної інстанції в режимі відео конференції – 2500,00 грн за кожне судове засідання. 
Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 договору, сторонами окремо узгоджено, що участь адвоката в судовому засіданні, яке не відбулося з причин, що не залежать від адвоката, оплачується Замовником на загальних підставах, за винятком випадку, коли Адвоката було попереджено про те, що засідання не відбудеться, не менше, аніж за день до запланованої дати засідання.
Оплата здійснюється на умовах авансування, якщо інші строки не погоджені сторонами окремо. 
22.01.2026 між сторонами за договором підписано акт надання-прийому професійних правничих послуг по договору від 06.10.2025. 
Адвокатське об`єднання в рамках договору від 06.10.2025 про надання професійної правничої допомоги надало, а Замовник прийняв наступні правничі послуги по договору:
- Складання позовної заяви про стягнення з АТ «НАЕК «Енергоатом» заборгованості за договором від 30.11.2021 № 21646-20/1 (20-121-04-21-11039 від 30.12.2021) з детальним розрахунком заборгованості вартість – 5000,00 грн;
- Складання відповіді на відзив у справі № 908/3166/25 вартість послуги 3000,00 грн;
- Представництво інтересів Замовника в Господарському суді Запорізької області під час розгляду справи № 908/3166/25 (чотири судові засіданні – 20.11.2025, 22.12.2025, 05.01.2026, 22.01.2026) вартість послуги – 10 000,00 грн. 
Загальна вартість послуг, передбачених цим актом, становить 18 000,00 грн. 
Замовником вказані послуги з надання професійної правничої допомоги отримані в повному обсязі, претензій та зауважень щодо наданих послуг Замовник не має. 
На підтвердження оплати послуг надано платіжні інструкції, а саме: № 598 від 07.10.2025 на суму 5000,00 грн; № 602 від 31.10.2025 на суму 3000,00 грн; № 607 від 17.11.2025 на суму 2500,00 грн; № 620 від 18.12.2025 на суму 2500,00 грн; № 644 від 31.12.2025 на суму 2500,00 грн; № 655 від 16..01.2026 на суму 2500,00 грн. 
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн. 
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20; пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
У розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Зважаючи на наведені вище положення чинного законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Відповідач у своїх запереченнях просить суд відмовити у задоволені заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та одночасно зменшити заявлений розмір витрат правничої допомоги, у разі задоволенні заяви, до мінімально можливого розміру. 
Щодо зауважень відповідача необхідно зазначити, що договір про надання правової допомоги від 06.10.2025 містить посилання про надання послуг, пов`язаних із стягненням в судовому порядку заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» щодо оплати виконаних замовником робіт. 
В Акті надання – прийому професійних правничих послуг наведено детальний опис наданих послуг, у т.ч. з посиланням на справу № 908/3166/25. 
Вартість наданих послуг на виконання умов договору від 06.10.2025 сплачено в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних інструкцій. 
Щодо критеріїв розумності, співмірності, обґрунтованості, суд зазначає наступне. 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок у позові з деталізацією виду послуг та їх вартості, які збігаються із переліком фактично наданих послуг, відображених в акті приймання-передачі від 22.01.2026. 
У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Також частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України, визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат. 
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19). 
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У пункті 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 зазначено таке: "Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи".
Таким чином, вирішуючи заяву/клопотання сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Суд вважає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України, є належними і допустимими.
Відповідачем на підтвердження обставин викладених у запереченнях на заяву щодо розподілу витрат на правничу допомогу не надано належних та допустимих доказів. Зауваження відповідача щодо відмови у задоволенні заяви та зменшенні розміру витрат правничої допомоги, заявленої до стягнення суд вважає безпідставними. 
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
22.01.2026 рішенням Господарського суду Запорізької області позов задоволено частково, присуджено з відповідача суму коштів 17 004 568,18 грн, заявлено було до стягнення 17 004 569,89 грн. Пропорційно розмір витрат становить 17 999,99 грн, з урахуванням правила округлення суми (75– 99 копійок: сума округлюється в сторону збільшення до найближчої повної гривні) розмір витрат становить 18 000,00 грн. 
З урахуванням наведеного, суд покладає на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі. 
Керуючись ст. ст. 76, 86, 123, 126, 221, 236 - 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 908/3166/25, задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» (вулиця Назарівська 3, м. Київ, 01032, Україна, ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство «Електропівденмонтаж» (проспект Соборний, будинок 161, офіс 10, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69126, Україна, ідентифікаційний код 38700172) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн (вісімнадцять тисяч гривень 00 коп.). Видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено 11 лютого 2026 року.

Суддя І. С. Горохов