ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/13102/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Новогродівського міського управління соціального захисту населення Новогродівської міської радипро визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
Стислий зміст позовних вимог. 
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Новогродівського міського управління соціального захисту населення Новогродівської міської ради про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправною бездіяльність Новогродівського міського управління соціального захисту населення Новогродівської міської ради, що полягає у непризначенні та невиплаті позивачу з 20.03.2023 по 22.08.2024 державної соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю";
- зобов`язати Новогродівського міського управління соціального захисту населення призначити та виплатити позивачу з 20.03.2023 по 22.08.2024 державної соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю".
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.03.2023 позивач звернувся до відповідача за призначенням державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, проте відповідач відмовив у призначенні даної соціальної допомоги, призначив лише з 23.08.2024. В період з 20.03.2023 по 22.08.2024 державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства позивачу не призначена та не виплачувалася, що порушує право позивача на належне соціальне забезпення.

Стислий зміст заперечень відповідача.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до статті 77, 78 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
З огляду на викладене, суд вирішує справу на підставі наявних доказів, які є достатніми для вирішення спору по суті.

Заяви, клопотання учасників справи.
Сторонами не заявлялись заяви, клопотання у справі.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 (суддя Канигіна Т.С.) адміністративну справу №440/13102/25 - прийнято до провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Згідно із розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 № 611 у зв`язку із призначенням судді Канигіної Т.С. на посаду судді Сьомого апеляційного адміністративного суду на підставі Указу Президента України від 13.12.2025 № 954/2025, з урахуванням наказу голови Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 № 69/10 про відрахування її зі штату суду, відповідно до розпорядження керівника апарату № 14/19 від 19.12.2025 "Про здійснення повторного автоматизованого розподілу між суддями судових справ та матеріалів, які перебували в провадженні судді Канигіної Т.С.", призначено повторний автоматичний розподіл справи.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 справу передано для розгляду судді Бевзи В.І. 
Ухвалою суду від 29.12.2025 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новогродівського міського управління соціального захисту населення про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до провадження, вирішено розгляд справи проводити спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано від відповідача відзив та докази.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.
Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи, враховуючи з 01.10.2018, причина інвалідності - захворювання з дитинства до 18 років, інвалідність встановлена безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 051656 від 18.10.2018.
З 03.01.1998 по 21.03.2023 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію по інвалідності. З 22.03.2023 перейшов на пенсію в разі втрати годувальника, яку призначено довічно.
Позивач 20.03.2023 звернувся до відповідача із заявою про отримання державної соціальної допомоги, як особі III групи інвалідності з дитинства. До заяви додано копію РНКОПП позивача та копію паспорту. Заява зареєстрована відповідачем за № 114620010123004.
Відповідно до довідки від 11.09.2024 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач є внутрішньо переміщеною особою та проживає фактично в м. Кременчук.
Рішенням про призначення допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю від 31.01.2025 призначено державну соціальну допомогу з 23.08.2024 по 30.12.2054 у сумі 2361 грн.
На адвокатський запит представника позивача відповідач листом від 13.08.2025 повідомив, що спеціалістами Управління було направлено запит від 20.03.2023 року №01-22/116-01-2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для отримання довідки-атестата про припинення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності та виписки з акту огляду МСЕК закладу охорони здоров`я. 18 04.2023 року Управління отримало відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що позивач перейшов з пенсії по інвалідності на пенсію в разі втрати годувальника з 22.03.2023 року, атестат сформувати неможливо, так як при переході з одного виду пенсії на інший особовий рахунок не закривається. Повідомлено про неможливість надання виписки з акту огляду медико-соціальнох комісії, у зв`язку з проведенням бойових дій на території Донецької області, надано копію довідки до акту огляду МСЕК від 18.10.2018 №051656. В зв`язку з неотриманням необхідних документів від Пенсійного фонду Управління не мало право надати відмову заявнику або прийняти рішення про призначення допомоги. У зв`язку з прийняттям 23.08.2024 постанови Кабінетом Міністрів України №968 Управлінням на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 20.03.2023 наданої копії довідки до акту огляду МСЕК від 18.10.2018 №051656 була призначена державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства 3 групи з 23.08.2024 довічно в щомісячному розмірі 2361,00 грн. В лютому 2025 позивачу було нараховано 14851,45 грн допомоги за період з 23.08.2024 по 28.02.2025. З 01.03.2025 виплату даної допомоги відповідачем припинено у зв`язку з вибуттям позивача у інший район.
Таким чином, суд встановив, що підставою для відмови позивачу у призначені та виплаті з 20.03.2023 по 22.08.2024 державної соціальної допомоги, як особі III групи інвалідності з дитинства, є надання ГУ ПФУ у Донецькій області на запит відповідача засвідченої органом ПФУ копії довідки до акту огляду МСЕК а не оригіналу, в якій зазначене, що позивачу встановлена III групи інвалідності з дитинства безтерміново і відомості про те, що що позивач отримує на підставі III групи інвалідності з дитинства пенсію по втраті годувальника.
Тобто не дивлячись на ту обставину, що відповідач отримав офіційні відомості про те, що ПФУ виплачує позивачу пенсію по втраті годувальника на підставі III групи інвалідності з дитинства безтерміново і надав засвідчену довідку до акту огляду МСЕК, відповідач не призначив позивачу з 20.03.2023 по 22.08.2024 державної соціальної допомоги, як особі III групи інвалідності з дитинства.
Таким чином, судом встановлена обставина, що державний орган не отримав офіційні відомості про встановлення особі III групи інвалідності з дитинства, внаслідок чого надав відмову у призначені та виплаті з 20.03.2023 по 22.08.2024 державної соціальної допомоги, як особі III групи інвалідності з дитинства.
Позивач вважає, що має право на отримання за період з 20.03.2023 по 22.08.2024 державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, дане право порушено відповідачем, через що він звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до Конституції України Закон України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (далі - Закон № 2671-VIII) гарантує особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму.
Статтею 1 Закону № 2671-VIII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім`ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.
Згідно із статтею 4 Закону № 2109-ІІІ встановлено період, на який призначається державна соціальна допомога.
Зокрема, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. На дітей-інвалідів державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку, який видається у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, але не більш як по місяць досягнення дитиною-інвалідом 18-річного віку.
Відповідно до статті 7 Закону №2109-ІІІ у редакції станом на дату встановлення позивачу інвалідності безтерміново (18.10.2018), органи медико-соціальної експертизи та заклади охорони здоров`я у 3-денний строк зобов`язані надіслати копії акта огляду особи з інвалідністю з дитинства або медичного висновку про визнання дитиною з інвалідністю до місцевої державної адміністрації за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або батьків, усиновителів, опікуна, піклувальника дитини з інвалідністю.
Не пізніше 10 днів після надходження документів, зазначених у частині першій цієї статті, місцева державна адміністрація зобов`язана у письмовій формі повідомити особу з інвалідністю з дитинства, а також батьків, усиновителів, опікуна або піклувальника дитини з інвалідністю про право на державну соціальну допомогу, умови, розмір і порядок її надання.
За місяць до закінчення строку виплати державної соціальної допомоги місцева державна адміністрація зобов`язана попередити у письмовій формі особу з інвалідністю з дитинства, а також батьків, усиновителів, опікуна або піклувальника дитини з інвалідністю про причину припинення її виплати.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2109-ІІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 79 «Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», затверджений Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю дитинства та дітям з інвалідністю (Порядок № 79).
Пунктом 1 Порядку № 79, визначено, що цей Порядок відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» визначає умови призначення і виплати, перелік документів, необхідних для призначення, в тому числі державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства або дітям з інвалідністю віком до 18 років (далі - державна соціальна допомога).
Згідно з п. 3 Порядку № 79, призначення і виплата державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та допомоги на поховання проводяться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад, до складу території яких входять міста обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення).
Заяви про призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд, допомоги на поховання, до яких додаються необхідні документи (далі - заява з документами), приймаються органами соціального захисту населення.
Структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних держадміністрацій заяви з документами приймаються лише в разі надіслання їх засобами поштового зв`язку або за наявності технічної можливості в електронній формі (через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики, інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування або Єдиний державний веб-портал електронних послуг).
Форма заяви затверджується Мінсоцполітики.
Заяви з документами також приймаються уповноваженими посадовими особами виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - посадова особа виконавчого органу) та посадовими особами центру надання адміністративних послуг, які передають їх протягом трьох робочих днів із дати їх надходження відповідному органу соціального захисту населення.
Пунктом 4 Порядку № 79 передбачено, що причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність особам з інвалідністю з дитинства, визначаються медико-соціальною експертною комісією закладу охорони здоров`я.
Причина, категорія і строк, на який встановлюється відповідна категорія дітям з інвалідністю, визначаються лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я.
Експертна команда та заклади охорони здоров`я протягом трьох календарних днів зобов`язані надіслати витяг з рішення експертної команди особи з інвалідністю з дитинства або медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років, форма якого затверджується МОЗ (далі - медичний висновок про дитину з інвалідністю), до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або матері (батька), усиновлювача, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, опікуна, піклувальника дитини з інвалідністю віком до 18 років (далі - законний представник дитини з інвалідністю).
Відомості про результати оцінювання повсякденного функціонування особи за технічної можливості отримуються засобами Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.
Пунктом 5 Порядку № 79, передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства та діти з інвалідністю віком до 18 років. Якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю") і на державну соціальну допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", такі виплати призначаються одночасно.
Пунктом 6 Порядку № 79, передбачено, що для призначення державної соціальної допомоги заявником, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що посвідчує особу (посвідка на постійне проживання/посвідчення біженця (для іноземця та особи без громадянства)/посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), подаються такі документи: заява за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2025 р. № 695 "Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги Пенсійним фондом України".
У разі відсутності або знищення, зокрема у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, особових справ осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю з документами, що підтверджують право таких осіб на державну соціальну допомогу, така допомога призначається на підставі даних, наявних у централізованому банку даних з проблем інвалідності, а в разі відсутності технічної можливості - на підставі копії довідки до акта огляду МСЕК або витягу з рішення експертної команди (для осіб з інвалідністю з дитинства); копії медичного висновку, виданого лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я (для дітей з інвалідністю).
Пунктом 9 Порядку № 79 встановлено, що державна соціальна допомога (в тому числі надбавка на догляд) призначається з дня звернення за їх призначенням, якщо протягом трьох місяців подано всі необхідні документи. Якщо до заяви подано документи не в повному обсязі, орган соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняття відповідних документів із зазначенням дати їх прийняття, а також про документи, які у тримісячний строк необхідно подати (повідомлення видається/надсилається йому у паперовій або електронній формі (за наявності електронної адреси). Днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги (в тому числі з надбавкою на догляд) вважається день прийняття заяви з документами. Якщо заява з документами надсилається засобами поштового зв`язку, то днем звернення за державною соціальною допомогою (у тому числі надбавкою на догляд) вважається дата, зазначена на відбитку календарного штемпеля. Заява розглядається не пізніше ніж через 10 днів після її надходження з документами.
Пунктом 11 Порядку № 79 передбачено, що державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь строк інвалідності, встановленої МСЕК.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
З урахуванням викладеного, суд надає висновок по суті спору, оскільки перешкоди для цього відсутні, з урахуванням наступних висновків.
Подібна справа розглядалась Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 14 липня 2022 у справі № 140/13755/21.
Як встановлено судом, З 03.01.1998 по 21.03.2023 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію по інвалідності. З 22.03.2023 перейшов на пенсію в разі втрати годувальника, яку призначено довічно.
Позивач 20.03.2023 звернувся до відповідача із заявою про отримання державної соціальної допомоги, як особі III групи інвалідності з дитинства. До заяви додано копію РНКОПП позивача та копію паспорту. Заява зареєстрована відповідачем за № 114620010123004.
Відповідно до довідки від 11.09.2024 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач є внутрішньо переміщеною особою та проживає фактично в м. Кременчук.
Рішенням про призначення допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю від 31.01.2025 призначено державну соціальну допомогу з 23.08.2024 по 30.12.2054 у сумі 2361 грн.
На адвокатський запит представника позивача відповідач листом від 13.08.2025 повідомив, що спеціалістами Управління було направлено запит від 20.03.2023 року №01-22/116-01-2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для отримання довідки-атестата про припинення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності та виписки з акту огляду МСЕК закладу охорони здоров`я. 18.04.2023 року Управління отримало відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що позивач перейшов з пенсії по інвалідності на пенсію в разі втрати годувальника з 22.03.2023 року, атестат сформувати неможливо, так як при переході з одного виду пенсії на інший особовий рахунок не закривається. Повідомлено про неможливість надання виписки з акту огляду медико-соціальної комісії, у зв`язку з проведенням бойових дій на території Донецької області, надано копію довідки до акту огляду МСЕК від 18.10.2018 №051656. У зв`язку з неотриманням необхідних документів від Пенсійного фонду Управління не мало право надати відмову заявнику або прийняти рішення про призначення допомоги. У зв`язку з прийняттям 23.08.2024 постанови Кабінетом Міністрів України №968 Управлінням на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 20.03.2023 наданої копії довідки до акту огляду МСЕК від 18.10.2018 №051656 була призначена державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства 3 групи з 23.08.2024 довічно в щомісячному розмірі 2361,00 грн. В лютому 2025 позивачу було нараховано 14851,45 грн допомоги за період з 23.08.2024 по 28.02.2025. З 01.03.2025 виплату даної допомоги відповідачем припинено у зв`язку з вибуттям позивача у інший район.
Суд уважає помилковими доводи відповідача про те, що у зв`язку з неотриманням необхідних документів від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - а саме оригіналу виписки до акту огляду МСЕК закладу охорони здоров`я - відповідач не мав право надати відмову заявнику або прийняти рішення про призначення допомоги. 
Натомість, відповідач отримав засвідчену органом Пенсійного фонду України копію довідки до акту огляду МСЕК від 18.10.2018 № 051656, дана довідка не скасована, а відомості зазначені в ній не визнавались недостовірними, а також офіційні відомості, що позивачу призначена на підставі цієї довідки пенсія по втраті годувальника, як особі з інвалідністю ІІІ групи з дитинства безтерміново.
Тобто державні органи, відповідно до закону, із дати призначення позивачу інвалідності ІІІ групи з дитинства були про це проінформовані і такі докази були в наявності у державних органів, і статус позивача, як особи з інвалідністю ІІІ групи з дитинства безтерміново ніким не заперечується.
Також відповідач проінформований про те, що у м. Кременчук позивач отримає таку допомогу, як особа з інвалідністю ІІІ групи з дитинства безтерміново, як внутрішньо переміщена особа.
Таким чином, відмова позивача та його подальші дії є суперечливими, оскільки не відповідають офіційним відомостям, які наявні у відповідача, про те, що позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства безтерміново.
Посилання відповідача у відповіді на запит на ту обставину, що тільки постановою КМ України від 23 серпня 2024 р. № 968 "Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо зменшення обігу паперових документів для надання деяких видів державної соціальної підтримки" внесені зміни до пункту 6 Порядку №79 і врегульоване це питання, не свідчить про відсутність правової підстави для виплати позивачу допомоги із дати звернення, а свідчить, що дане проблемне питання в умовах воєнного стану врегульоване Урядом з метою забезпечення прав осіб з інвалідністю, які мають особливі потреби і яким необхідна грошова щомісячна допомога.
Пунктом 4 Порядку № 79 передбачено, що причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність особам з інвалідністю з дитинства, визначаються медико-соціальною експертною комісією закладу охорони здоров`я. Причина, категорія і строк, на який встановлюється відповідна категорія дітям з інвалідністю, визначаються лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я. Експертна команда та заклади охорони здоров`я протягом трьох календарних днів зобов`язані надіслати витяг з рішення експертної команди особи з інвалідністю з дитинства або медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років, форма якого затверджується МОЗ (далі - медичний висновок про дитину з інвалідністю), до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або матері (батька), усиновлювача, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, опікуна, піклувальника дитини з інвалідністю віком до 18 років (далі - законний представник дитини з інвалідністю). Відомості про результати оцінювання повсякденного функціонування особи за технічної можливості отримуються засобами Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.
Відповідач повідомлений 18.04.2025 про неможливість Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати витяг з рішення експертної команди особи з інвалідністю з дитинства - виписки з акту огляду медико-соціальнох комісії через проведення бойових дій на території Донецької області. 
Отже, відповідач мав у розпорядженні документ на підтвердження встановлення позивачу безстроково ІІІ групи інвалідності з дитинства - засвідчену довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 051656 від 18.10.2018.
При цьому лише рішенням про призначення допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю від 31.01.2025 призначено державну соціальну допомогу з 23.08.2024 по 30.12.2054 у сумі 2361 грн.
Тобто відповідач визнає довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 051656 від 18.10.2018 для призначення державної соціальної допомоги з 23.08.2024 по 30.12.2024 у сумі 2361 грн., і одночасно не визнає для призначення такої допомоги з з 20.03.2023 по 22.08.2024, що суперечить логічно-наслідковому зв`язку.
Відповідно до закону суперечності (lex contradictionis) або принципу суперечності (principium contradictionis), що є одним із чотирьох основних законів формальної логіки, який застосовується в римському праві: не можуть бути правдивими два несумісних висловлювання про один і той самий предмет, що виникають в один і той самий час та в одному і тому ж відношенні.
Таким чином, відповідач здійснює суперечливу бездіяльність, одночасно враховуючи довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 051656 від 18.10.2018 для періоду призначення та виплати допомоги з 23.08.2024 по 30.12.2024, та відмовляючи для призначення такої допомоги з з 20.03.2023 по 22.08.2024.
Пунктом 9 Порядку № 79 встановлено, що державна соціальна допомога (в тому числі надбавка на догляд) призначається з дня звернення за їх призначенням, якщо протягом трьох місяців подано всі необхідні документи. Якщо до заяви подано документи не в повному обсязі, орган соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняття відповідних документів із зазначенням дати їх прийняття, а також про документи, які у тримісячний строк необхідно подати (повідомлення видається/надсилається йому у паперовій або електронній формі (за наявності електронної адреси). Днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги (в тому числі з надбавкою на догляд) вважається день прийняття заяви з документами.
Суд зауважує, що право особи на отримання соціальної допомоги з дати звернення за її призначенням не може бути поставлену у залежність від прийняття вищим органом виконавчої влади нормативно-правових актів, які вносять зміни до вже існуючих. Більш того, право особи на отримання соціальної допомоги не може обмежуватися через неотримання суб`єктом владних повноважень документа через проведення на окремих територіях України бойових дій.
Слід зазначити, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод, що забезпечуються Конституцією України та не можуть бути скасовані.
В даному випадку наявність у позивача, в певний період часу, статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні соціальних виплат, та потребує від людини здійснення додаткових дій, не передбачених Законами України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №640/2982/18.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач відзив на позовну заяву, як і жодних доказів в спростування доводів адміністративного позову чи на підтвердження правовірності своїх дій по 22.08.2024 суду не надав.
Рішенням від 31.01.2025 №1518021625-2025-2 призначив допомогу позивачу тільки з 24.08.2024 по 31.12.2024, у той же час питання щодо призначення позивачу допомоги із 20.03.2023 по 22.08.2024 у цьому рішенні взагалі відсутнє, а дата звернення зазначена 23.08.2024, а не 20.03.2023.
Таким чином, рішення відповідача від 31.01.2025 №1518021625-2025-2 не стосується спірного періоду, отже наявна протиправна бездіяльність відповідача із 20.03.2023-22.08.2024 щодо призначення та виплати позивачу допомоги, оскільки офіційна відмова чи будь-яке рішення про розгляд заяви позивача від 20.03.2023 суду не надані.
Відсутність відмови відповідача у будь-якій письмовій формі (електронна, паперова) є свідченням наявної протиправної бездіяльності.
Щодо принципу пріоритету інтересів фізичних осіб, як осіб з інвалідністю.
Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що загальноприйнятним є принцип тлумачення закону на користь особи, що є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи.
Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини».
Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
Такий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року справа №240/4894/23 (п. 47-49 постанови Суду).
Також суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду послідовно застосовує у спорах, пов`язаних із захистом соціальних прав осіб, принцип найбільшого сприяння особи у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який є найбільш сприятливим для особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, від 3 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Щодо ефективного способу захисту порушеного права.
Оскільки судом встановлена наявна бездіяльність.
Позивач є особою з інвалідністю а тому потребує якнайшвидшого відновлення своїх прав, отримання допомоги для забезпечення спеціальних потреб, тобто повернення свого права на грошову допомогу.
Зобов`язання відповідача розглянути повторно заяву, не призведе до своєчасного та ефективного відновлення права особи з інвалідністю.
Відповідач із 13.02.2025 самостійно зобов`язаний виплатити позивачу одноразову грошову винагороду визначену абзацом 3 пунктом 4 Порядку №153 за 55 днів безпосередньої участі позивача в районах ведення воєнних (бойових) дій у розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Зі змісту пункту 49 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Єфименко проти України" можливо дійти висновку про те, що не розглядається у якості ефективного засіб захисту, який: "є залежним від розсуду відповідних органів влади і не є безпосередньо доступним для того, кого він стосується".
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2022 р. в справі №9901/276/19 висловила правову позицію, згідно якої протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
За змістом статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У пункті 83 постанови від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Chahal проти Об`єднаного королівства" (заява №22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).
Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі "Афанасьєв проти України").
Також за загальним процесуальним правилом «один спір одна справа», що відповідає принципу «процесуальної економії», суд повинен ухвалювати одне судове рішення, щоб один спір вирішувався судами лише один раз, якщо є станом на момент ухвалення рішення судом по суті спору всі необхідні для цього підстави та встановлені обставини.
З урахуванням встановлених обставин та аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги належить задовольнити, відповідно до ст. 9, 90, 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача про непризначення та невиплаті позивачу допомоги, як особі з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з 20.03.2023 по 22.08.2024 та зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу допомоги, як особі з інвалідністю III групи з дитинства та дітям з інвалідністю, із 20.03.2023 по 22.08.2024.
Позов задоволений судом.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211,2 грн.
Таким чином, при задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,2 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Новогродівського міського управління соціального захисту населення Новогродівської міської ради (51404, вул. Валерія Лобановського, 10, м. Павлоград, Дніпропетровська обл., код ЄДРПОУ 30562039) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Новогродівського міського управління соціального захисту населення Новогродівської міської ради щодо непризначення та невиплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги, як особі з інвалідністю ІІІ групи з дитинства та дітям з інвалідністю з 20.03.2023 по 22.08.2024.
Зобов`язати Новогродівське міське управління соціального захисту населення Новогродівської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу, як особі з інвалідністю ІІІ групи з дитинства та дітям з інвалідністю з 20.03.2023 по 22.08.2024.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Новогродівського міського управління соціального захисту населення Новогродівської міської ради судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча дві одинадцять гривень та 20 коп).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В.І. Бевза