Справа № 638/23538/25
Провадження № 2/638/306/26
РІШЕННЯ
Іменем України
09 лютого 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 09 січня 2025 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя не склалося, з червня місяця 2025 року проживають окремо. Позивачка разом з донькою мешкає в м. Ізюм, Харківської області, а чоловік у селищі Верховина Івано-Франківської області. Позивач зазначає, що знаходиться у тяжкому матеріальному становищі, не працює, оскільки перебуваю у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає, що зумовило звернення до суду з цим позовом. 
Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
В судове засідання сторони не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 09 січня 2025 року Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 05, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_1 . 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 від 18 лютого 2025 року, актовий запис № 38. 
Відповідно до Витягу з Реєстру Ізюмської територіальної громади від 24 січня 2025 року № 2025/001087231 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою, виданою головою квартального комітету кварталу № 2.
Згідно з відомостями Єдиного державного демографічного реєстру, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 (до ІНФОРМАЦІЯ_3 ) є АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. (ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті фактичних обставин цієї справи, суд зазначає, що позивач належними, допустимими та достовірними доказами довів обставини, які входять до предмету доказування, та на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме, що сторони є батьками ОСОБА_3 , яка на час розгляду справи не досягла трирічного віку; що дитина проживає разом з нею у АДРЕСА_1 , тоді як відповідач проживає окремо. Відповідач не спростував доводи позивача про те, що він добровільної допомоги не надає, оскільки доказів протилежного не надав. 
При цьому, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що у відповідача є на утриманні інші діти, непрацездатні батьки або інші особи, яких він зобов`язаний утримувати відповідно до закону, відповідачем всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано. Відомостей про стан здоров`я відповідача, який би обмежував можливості відповідача працювати та отримувати дохід, матеріали справи не містять.
Водночас, позивачкою не надано суду доказів того, що відповідач має можливість з урахуванням свого матеріального становища сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Клопотання про витребування відповідних доказів в порядку ст. 84 ЦПК України позивачем подано не було.
З урахуванням викладеного, виходячи з принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу) починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 25 листопада 2025 року, і до досягнення дитиною трьох років.
У зв`язку з викладеним, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 частково. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позовні вимоги задоволено частково, тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 908,40 грн, тоді як решту судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Керуючись ст. 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,
у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/8 (однієї восьмої) частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з25 листопада 2025 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 908,40 грн (дев`ятсот вісім гривень 40 копійок).
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 09 лютого 2026 року.
Суддя І.П. Латка