ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/8640/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому просить:

- Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, реабілітації та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період з 07.11.2023 року по день фактичного звільнення. 

Зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу за рахунок бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, реабілітації та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період з 07.11.2023 року по день фактичного звільнення із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 та із урахуванням раніше виплачених сум. 

- Зобов`язати Відповідача оподаткувати нараховану суму належного грошового забезпечення за ставкою військового збору 1,5%. 

- Зобов`язати Відповідача здійснити розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати та нарахувати і виплатити Позивачу компенсацію на відповідний рахунок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання конституційного обов`язку, позивач перебуваючи у лавах Збройних Сил України, 07.11.2023 року у районі зосередження військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_2 отримав поранення (травму, контузію) під час захисту Батьківщини, приймаючи безпосередньо участь у бойових діях під час виконання бойових завдань. Поранення (травма, контузія) характеризується наступним діагнозом: вогнепальне уламкове поранення правого передпліччя з вогневим переломом верхньої третини ліктьової кістки. Вогневе уламкове поранення правого плеча. Вогневе уламкове поранення правого фланку живота. Множинні дрібні вогнепальні уламкові поранення обох нижніх кінцівок та правої долоні.
У зв`язку із зазначеним, позивач систематично проходить лікування та реабілітацію починаючи з 07.11.2023 року. Окрім того, позивач вказує, що отриманні поранення стали підставою звільнення позивача з лав Збройних Сил України, у зв`язку із чим, в наказу на звільнення зазначено підставу пп. «б», п.2, ч.4, статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Підсумовуючи все вище викладене, беручи до уваги вже зазначені вище нормативно-правові акти та рішення судів, аналізуючи періоди нарахування та виплати додаткової винагороди та співставляючи їх із періодами стаціонарного лікування, відпустками за станом здоров`я та наявними довідками ВЛК, позивач вказує, що відповідачем протиправно порушені вимоги Постанови №168 та Наказу №260 в частині не здійснення нарахування та відповідно виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі (100 000 грн) у період з листопада 2023 року по день фактичного виключення зі складу військової частини та за час перебування позивача на лікуванні та відпустці за станом здоров`я у зв`язку із тяжким пораненням.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач вказує, що позивач не перебував на лікування весь заявлений ним спірний період з 07.11.2023 по 11.08.2025, так як здебільшого ніс військову службу в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за юридичною адресою ( АДРЕСА_3 ). Водночас, в окремі періоди він перебування на лікуванні та у відпустках у зв`язку із загальним захворюванням спини (остеохондроз), набутого протягом життя, з яким чинним законодавством НЕ передбачена виплата спірної винагороди. Більше того, позивач був неодноразово позбавлений спірної додаткової винагороди у зв`язку з встановленням факту вживання ним алкогольних напоїв на території військової частини НОМЕР_1 під час виконання службових обов`язків, а саме – за березень 2024 року та за травень 2024 року. Вищевикладені обставини підтверджуються долученими до відзиву матеріалами.
Просить суд врахувати, що в матеріалах позовної заяви відсутні взагалі будь-які доводи позивача, аргументи щодо наявність в нього підстав для нарахування та виплати йому спірної додаткової винагороди. Вимоги заявлено абстрактно, весь тягар доведення та встановлення реальних обставин покладено на військову частину НОМЕР_1 та суд. Незважаючи на такий спосіб вирішення спору позивачем та залучення службових осіб військової частини до участі в заходах забезпечення безпеки і оборони, військова частина докладає всіх зусиль задля соціального захисту позивача.
Додатково акцентує увагу суду, що позивачем хибно здійснено тлумачення положень нормативно-правових актів щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 тисяч за період стаціонарного лікування та відпустки для лікування у зв`язку з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), пов`язаним iз захистом Батьківщини. Оскільки з позовної заяви та доданих до неї медичних документів вбачається, що позивач вважає та стверджує, що будь-яке подальше лікування та обстеження після повернення з району ведення бойових дій є безумовною підставою для нарахування йому та виплати додаткової винагороди в розмірі 100 тисяч пропорційно в розрахунку на місяць.
Щодо позовних вимог зобов`язати військову частину виплатити позивачу спірні види грошового забезпечення за рахунок бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 зазначає, що суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію вирішення, за яким КЕКВ буде здійснено видатки на виконання рішення суду замість органу, на який покладено такі повноваження.
Щодо компенсації втрати частини доходів, то законодавцем передбачене обов`язкове досудове врегулювання спору у правовідносинах щодо виплати компенсації втрати частини доходів шляхом подання заяви до уповноваженого органу, причому виключно відмову останнього за наслідком розгляду такого звернення особа може оскаржити у судовому порядку. Позивач не вказує у позовній заяві як про сам факт письмового звернення до відповідача, так і щодо наявності відповідної відмови у виплаті компенсації.

Обставини встановлені судом

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2023 року №128 ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу.

Із довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 №5349/кп від 18.11.2023 року вбачається, «що позивач, 07.11.2023 року під час виконання бойового завдання в складі підрозділу, приймаючи безпосередню участь в бойових діях під час захисту Батьківщини, та у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її сувернітету, територіальної цілісності і недоторканості, в районі н.п. Новоандріївки Пологівського району, Запорізької області, виконуючи заходи щодо звільнення від окупаційних військ території України, потрапив під обстріл зі сторони противника та отримав поранення.
Поранення отримане під час виконання дій, що входять до обов`язків військової служби та не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком його перебування в стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. На момент отримання поранення військовослужбовець перебував в засобах захисту.»

Як вбачається з довідки №4028 від 30 жовтня 2025 року «Про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України», ОСОБА_1 згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 №136 від 15.05.2023, №271 від 23.09.2023, №284 від 06.10.2023, №317 від 07.11.2023р, у період з 15.05.2023 по 23.09.2023 (4 місяці) та з 06.10.2023 по 07.11.2023 ( один місяць), брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1  №317 від 07.11.23 року ОСОБА_1 , вибув з району ведення бойових дій у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 07 листопада 2023 року на стаціонарне лікування.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1  №346 від 06.12.23 року ОСОБА_1 , вибув з району ведення бойових дій у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з 06 грудня 2023 року по 04 січня 2024 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1  №4 від 04.01.24 року ОСОБА_1 , вибув з району ведення бойових дій у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 діб з 04 січня 2024 року по 02 лютого 2024 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №35 від 01.02.24 року ОСОБА_1 , перебуває у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), в м. Дубно Рівненської області на 30 календарних днів з 01 лютого по 01 березня 2024.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №67 від 02.03.24 року ОСОБА_1 , прибув в пункту постійної дислокації військової частини та припустили до виконання службових обов`язків зарахувати на котлове забезпечення: з відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), з 02 березня.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №119 від 19.04.24 року ОСОБА_1 , вибув з пункту постійної дислокації військової частини у відпустку для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) в м. Дубно Рівненської області на 30 діб та 1 добу для приїзду до місця проведення відпустки та назад з 19 квітня 2024 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №184 від 19.06.24 року ОСОБА_1 , вибув з пункту постійної дислокації військової частини у Комунальне некомерційне підприємство «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги в м. Берегове з 19 червня 2024 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №210від 13.07.24 року ОСОБА_1 , прибув в пункт постійної дислокації військової частини з Комунального некомерційного підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги в м. Берегове з 12 липня 2024 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №312 від 17.10.24 року ОСОБА_1 , вибув з пункту постійної дислокації військової частини у щорічну основну відпустку за 2024 рік на 15 діб та 1 добу для проїзду до місця проведення відпустки та назад з 17 жовтня по 01листопада 2024 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №91 від 28.03.25 року ОСОБА_1 , вибув з пункту постійної дислокації військової частини у Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології» в м. Ужгород на стаціонарне лікування з 28 лютого 2025 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №91 від 28.03.25 року ОСОБА_1 , прибув в пункт постійної дислокації військової частини з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології» в м. Ужгород з 05 квітня 2025 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №103 від 09.04.25 року ОСОБА_1 , вибув з пункту постійної дислокації військової частини у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою терміном на 30 календарних днів та 1 добу для проїзду до місця проведення відпустки та назад з 09 квітня по 09 травня 2025 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №134 від 09.05.25 року ОСОБА_1 , перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, в м. Дубно Рівненської області терміном на 30 календарних днів з 09 травня по 07 червня червня 2025 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №194 від 08.07.25 року ОСОБА_1 , вибув з пункту постійної дислокації військової частини у військову частину НОМЕР_3 АДРЕСА_3 з 08 липня 2025 року на стаціонарне лікування.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №200 від 14.07.25 року ОСОБА_1 , прибув в пункт постійної дислокації військової частини з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_3 з 14 липня 2025 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №201 від 15.07.25 року ОСОБА_1 , звільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів з 15 липня по 13 серпня 2025 року.

Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №222 від 11.08.25 року Сержанта ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_4 стрілецького батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09 серпня 2025 року №241-РС, на підставі статті 26 частини 1 пункту «б» 9 у відставку) частини 4 пункту 2 підпункту «б» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232 – ХІІ із змінами, вважати, що справи та посаду здав 11 серпня 2025 року, виключено із списків особового складу військової частини (установи, організації) з 11 серпня 2025 року та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Відповідно до довідки виданої сержанту ОСОБА_1 про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за листопад 2023 – травень 2024 року №138/53/5501 від 11.11.2025 вбачається, що у період з 07.11.23 - 30.11.23, 01.12.23 – 05.12.23, 06.12.23 – 31.12.23, 01.01.24 – 03.01.24, 04.01.24 – 31.01.24, 01.02.24 – 29.02.24, 01.03.24 – 01.03.24, 19.04.24 – 30.04.24 та з 01.05.24 – 18.05.24 отримував додаткову винагороду у розмірі 100000 тисяч грн. (пропорційно) за період лікування. 

Судом також досліджено наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2024 №284 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності сержанта ОСОБА_1 » яким встановлено факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані сержанта ОСОБА_1 18 березня 2024 року.
Пунктом 4 цього наказу встановлено відповідно до вимог пункту 15 розділу 34 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року N? 260, сержанту ОСОБА_1 , додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за березень місяць 2024 року не виплачувати.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2024 №487 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності сержанта ОСОБА_1 » встановлено факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані сержанта ОСОБА_1 19 травня 2024 року.
Пунктом 4 цього наказу встановлено Відповідно до вимог пункту 15 розділу 34 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07 червня 2018 року №260, сержанту ОСОБА_1 , додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за травень місяць 2024 року не виплачувати

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII(далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ(з наступними змінами та доповненнями, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч. 1ст. 9 Закону України №2011-ХІІдержава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану "введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено та який триває на день розгляду справи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку да
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
До постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 від 01.04.2022внесено зміни, згідно яких до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, постановлено включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.
Тобто у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Спірним питанням в межах розгляду даної справи є право позивача на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168за час перебування на стаціонарному лікуванні за період з 12.03.2024 по 01.04.2024, включаючи час переміщення до нього.
Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.
Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) й підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Щодо додаткової винагороди в період з 07.11.2023 по 28.02.2024, суд зазначає наступне.

Так, згідно з Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.11.2023р. №5349/кп сержант ОСОБА_2 07 листопада 2023 року отримав вибухову травм. Вогнепальне уламкове поранення правого передпліччя з вогнепальним переломом верхньої третини ліктьової кістки. Вогнепальне уламкове поранення правого плеча. Вогнепальне уламкове поранення правого фланку живота. Множинні дрібні вогнепальні уламкові поранення обох нижніх кінцівок та правої долоні. У зв`язку із зазначеним, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2023 №317 позивача скеровано на стаціонарне лікування до військового шпиталю військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .
В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2023 №346 позивача направлено у відпустку для лікування тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини на 30 діб з 06 грудня 2023 року по 04 січня 2024 року на підставі довідки ВЛК від 05.12.2023. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 №4 позивача направлено повторно у відпустку для лікування тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини на 30 діб з 04 січня 2024 року по 02 лютого 2024 року на підставі довідки ВЛК від 03.01.2024. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2024 №35 позивача направлено ще раз у відпустку для лікування тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини на 30 днів з 01 лютого 2024 року по 01 березня 2024 року на підставі довідки ВЛК від 31.01.2024 №1403.
Після завершення відпустки згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2024 №67 позивач прибув до пункту постійної дислокації військової частини ( АДРЕСА_3 ) та приступив до виконання службових обов`язків з 02 березня 2024 року
Однак, відповідно до рядку №7 та колон №21 та 22 картки особового рахунку військовослужбовця №8363 за 2023 рік ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду за листопад 2023 року у грудні 2023 року в розмірі 100 000 гривень. 

Згідно рядку №1 довідки про нарахування та виплату додаткової винагороди від 11.11.2025р. №138/53/5501 позивачу 21.12.2023 виплачено додаткову винагороду в загальному розмірі 100 000 гривень. 
Відповідно до рядку №1 та колони №21 картки особового рахунку військовослужбовця №3650 за 2024 рік ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду за грудень 2023 року у січні 2024 року в розмірі 16 129,03 гривні за період стаціонарного лікування з 01.12.2023 по 05.12.2023. 
Згідно рядку №2 довідки про додаткову винагороду позивачу 23.01.2024 виплачено таку суму. 
Також, відповідно до рядка №4 картки за 2024 рік в травні 2024 року позивачу було нараховано додаткову винагороду за період відпустки 30 днів для лікування пропорційно 100 000 гривень з 06.12.2023 по 31.12.2023 в розмірі 83 870, 97 гривень та з 01.01.2024 по 03.01.2024 в розмірі 9677,42 гривень (в загальному розмірі 93 548, 39 гривень).

Згідно рядків №3 та 4 довідки про додаткову винагороду позивачу зазначену суму виплачено 28.05.2024. 
Відповідно до рядку №2 та колони №21 картки за 2024 рік ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду за січень 2024 року у лютому 2024 року в розмірі 90 322,58 гривні за період відпустки для лікування тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини з 04.01.2024 по 31.01.2024. 
Згідно рядку №5 довідки про додаткову винагороду позивачу зазначену суму виплачено 20.02.2024. 
Відповідно до рядку №3 та колони №21 картки за 2024 рік ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду за лютий 2024 року у березні 2024 року в розмірі 100 000 гривень за період відпустки для лікування тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини з 01.02.2024 по 29.02.2024. 
Згідно рядку №6 довідки про додаткову винагороду позивачу зазначену суму виплачено 28.03.2024. Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 нараховано додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень за кожен місяць в період з листопада 2023 року по лютий 2024 року включно. 
Таким чином, позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню

Щодо додаткової винагороди в період з 01.03.2024 по 31.03.2024, то підстави для її виплати в позивача відсутні, так як відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2024 №284 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності сержанта ОСОБА_1 » було встановлено факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані сержанта ОСОБА_1 18 березня 2024 року. Пунктом 4 цього наказу встановлено додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за березень місяць 2024 року не виплачувати.

Щодо додаткової винагороди за періоди з 01.04.2024 року по 19.04.2024 року то підстав для нарахування та виплати такої додаткової винагороди немає, оскільки у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують факт стаціонарного лікування позивача чи його перебування у відпустці по лікуванню.

Щодо додаткової винагороди в період з 01.05.2024 по 31.05.2024, то підстави для її виплати в позивача відсутні, так як відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2024 №487 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності сержанта ОСОБА_1 » встановлено факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані сержанта ОСОБА_1 19 травня 2024 року. Пунктом 4 цього наказу встановлено додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за травень місяць 2024 року не виплачувати.

Щодо додаткової винагороди за періоди з 01.06.2024 по 19.06.2024 то підстав для нарахування та виплати такої додаткової винагороди немає, оскільки у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують факт стаціонарного лікування позивача чи його перебування у відпустці по лікуванню.

Щодо додаткової винагороди в період з 19.06.2024 по 13.07.2024, суд зазначає наступне. наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2024 №184 позивача було скеровано на стаціонарне лікування до КНП “Обласний заклад з надання психіатричної допомоги”. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2024 №210 позивач прибув з КНП “Обласний заклад з надання психіатричної допомоги” до пункту постійної дислокації військової частини ( АДРЕСА_3 ) та приступив до виконання службових обов`язків.
Як вбачається з вищевикладеного законодавства, підставою для включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди є виключно довідка про обставини травми. А отже, для прийняття рішення про виплату такої винагороди необхідним є отримання відомостей про те, які саме захворювання або травму лікував позивач, чи наявні підстави для отримання додаткової винагороди ним. 
Однак, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні відомості про те, з яким саме діагнозом лікувався позивач.

Щодо додаткової винагороди за періоди з 13.07.2024 по 28.03.2025 то підстав для нарахування та виплати такої додаткової винагороди немає, оскільки у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують факт стаціонарного лікування позивача чи його перебування у відпустці по лікуванню

Щодо додаткової винагороди в період з 28.03.2025 по 04.04.2025, суд зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2025 №91 позивача було скеровано на стаціонарне лікування до КНП “Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології”. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2025 №99 позивач прибув з КНП “Обласний клінічний центр нейрохірургії та неврології” до пункту постійної дислокації військової частини ( АДРЕСА_3 ) та приступив до виконання службових обов`язків з 05 квітня 2025 року.
Однак, як вбачається із виписки з медичної карти стаціонарного хворого №962 позивач перебував на лікуванні з діагнозом - захворювання: «Дегенеративний стеноз хребетного каналу із ретролістезом Л-4, килою диску Л-4-5 і компресією корінців на цьому рівні стійким вираженим больовим, радикулярним синдромом та нижнім дистальним парапарезом». 
Тобто, зазначений діагноз не являється пораненням, травмою, контузією чи каліцтвом, пов`язаним із захистом БАТЬКІВЩИНИ, у зв`язку зі стаціонарним лікуванням якого постанова КМ України №168 та Порядок №260 передбачає виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень пропорційно дням лікування. 
В спірний період не відбувалось безпосереднього стаціонарного лікування травм, що встановлені довідкою про обставини травми від 18.11.2023р. №5349/кп.

Щодо додаткової винагороди за періоди з 05.04.2025 по 08.04.2025 то підстав для нарахування та виплати такої додаткової винагороди немає, оскільки у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують факт стаціонарного лікування позивача чи його перебування у відпустці по лікуванню.

Щодо додаткової винагороди в період з 09.04.2025 по 07.06.2025 суд зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2025 №103 позивача було скеровано у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою з 09 квітня по 09 травня 2025 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2025 №134 позивача було скеровано у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою з 09 травня по 07 червня 2025 року.
Однак, довідкою ВЛК від 08.04.2025 р. №2025-0408-1244-1961-0 встановлено діагноз позивача: 

« Стан після операції: декомпресивна лямінектомія на рівні L4-L5 міжхребцевого диску та міжгтіловим корпородезом кейджем на рівні L4-L5 в стадії відновленя функції хребта та нижніх кінцівок”.

Захворювання, ТАК, пов`язан (-а/е/і) з проходженням військової служби. 

Довідкою ВЛК від 08.05.2025р. №2025-0508-0955-1526-0 встановлено діагноз позивача: 

« Стан після операції: декомпресивна лямінектомія на рівні L4, ТПФ на рівні L4, L5, дискектомія L4-L5 міжхребцевого диску та міжтіловий корпородез кейджем на рівні L4-L5 з приводу ускладненого остеохондрозу хребта, дегенеративного стенозу хребетного каналу з ретролістезом L4, килою міжхребцевого диску L4-L5 та компресією корінців» 

Захворювання, ТАК, пов`язан (-а/е/і) з проходженням військової служби. 

Таким чином, відповідно до вимог постанови КМ України №168 підстави для нарахування оспорюваної додаткової винагороди за період стаціонарного лікування з 09.04.2025 по 07.06.2025 відсутні.

Щодо додаткової винагороди за періоди з 08.06.2025 по 08.07.2025 то підстав для нарахування та виплати такої додаткової винагороди немає, оскільки у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують факт стаціонарного лікування позивача чи його перебування у відпустці по лікуванню.

Щодо додаткової винагороди в період з 08.07.2025 по 14.07.2025, суд зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2025 №194 позивача було скеровано на стаціонарне лікування до військового шпиталю військова частина НОМЕР_3 з 08 липня 2025 року. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2025 №200 позивач прибув військової частини НОМЕР_3 до пункту постійної дислокації військової частини ( АДРЕСА_3 ) та приступив до виконання службових обов`язків з 14 липня 2025 року.
Однак, згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1275 позивач перебував на лікуванні діагнозу захворювання: «Остеохондроз хребта у дорослих, множинні відділи хребта». 

Таким чином, відповідно до вимог постанови КМ України №168 підстави для нарахування оспорюваної додаткової винагороди за період стаціонарного лікування з 08.07.2025 по 14.07.2025 відсутні.

Щодо додаткової винагороди в період з 15.07.2025 по 11.08.2025, суд зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2025 №201 позивача було звільнено від виконання обов`язків у зв`язку з хворобою на підставі довідки ВЛК від 14.07.2025. 

Відповідно до пункту 13 свідоцтва про хворобу №2025-0714-1437-2533-7 від 14.07.2025 встановлено, що позивач був визнаний непридатним до військової служби та потребував звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів. Таким чином, в зазначений період позивач перебував на військовій службі, не перебував у відпустці для лікування та не був на стаціонарному лікування.

Таким чином, відповідно до вимог постанови КМ України №168 підстави для нарахування оспорюваної додаткової винагороди за період стаціонарного лікування з 15.07.2025 по 11.08.2025 відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що позивач не довів право на нарахування та виплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, реабілітації та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 07.11.2023 року по день фактичного звільнення. 

У зв`язку з викладеним не підлягають задоволенню і похідні вимоги про зобов`язання відповідача оподаткувати нараховану суму належного грошового забезпечення за ставкою військового збору 1,5% та здійснити розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати та нарахувати і виплатити позивачу компенсацію на відповідний рахунок.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.69 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч.2 ст.77 КАС України, обов`язок доказування покладається в даному випадку на відповідача, яким доведено правомірність своїх дій, вимоги про визнання бездіяльності протиправною не відповідає вимогам закону та обставинам справи, що підтверджуються дослідженими під час розгляду справи належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ст.139 КАС України та у зв`язку з відсутністю судових витрат відповідача, судові витрати у справі не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	З.Б.Плеханова