Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа №711/5992/24 
Провадження № 2-а/711/1/25

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: 
головуючого - судді: Скляренко В.М.
при секретарі Півень С.А., 
за участі:
представника позивача Нестеренка О.Ф.
представника відповідача Глущенко В.В., Скалецької І.О.
відповідача Мацак Є.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства), начальника Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацака Є.І. про визнання протиправною та скасування постанови від 15.07.2024р. про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до начальника Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацака Є.І. про визнання протиправною та скасування постанови від 15.07.2024р. про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування позову вказує, що постановою начальника Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацака Є.І. №039/24 від 15.07.2024р. його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 040 грн. Із зазначеною постановою не погоджується та вважає її незаконною, оскільки в його діях (бездіяльності) відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП. 
Вважає, що справа про адміністративне правопорушення №ЧРК-0122 не містить належних і допустимих доказів, які підтверджують вчинення ним (позивачем) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП. Відповідні докази особою, яка склала протокол №0112 від 28.06.2024р., долучено не було. Окрім того, зазначає, що об`єктивна сторона передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП правопорушення полягає у повторному протягом року бездіяльності/або вчиненні дій, передбачених ч. 1 ст. 188-15 КУпАП, однак доказів вчинення протягом року ОСОБА_2 дій чи бездіяльності, передбачених ч. 1 ст. 188-15 КУпАП справа №0122 не містить. 
Також зазначає, що він (позивач) отримав примірник припису від 04.04.2024р. №Ч-15/24 саме 11.07.2024, про те, що на судні відсутні судові документи, а саме свідоцтво судна внутрішнього плавання (класифікаційне свідоцтво) і йому установлено термін виконання 02.07.2024р. та заборонено з 04.04.2024р. експлуатацію несамохідного земснаряду «Зірка Черкас», що створює загрозу життю і здоров`ю людей, до усунення порушень, указаних у п. 1 припису. 
Справа №ЧРК-0122 станом на 12.07.2024р. (день першого призначення до розгляду) містила виключно протокол №0112, заяву ОСОБА_2 від 01.07.2024р. про ознайомлення і повідомлення від 02.07.2024р. про розгляд справи 12.07.2024р. о 15.00 год. Припис від 04.04.2024р. №Ч-15/24 в справі №ЧРК-0122 був відсутній. 
Також зазначає, що Мацак Є.І. , розглядаючи справу №ЧРК-0122 не оголошував протокол №0112, безпосередньо не досліджував зазначені в постанові №039/24 докази, передусім припис від 04.04.2024р. №Ч-15/24 і відеозаписи нагрудних камер інспекторів роти РОВО УПП в Черкаській області, наданих УПП в Черкаській області ДПП від 09.07.2024р. №6956/41/24/03-2024 (вх. №46434/0/7-24 від 15.07.2024р.). Відтак, не були з`ясовані вказані в статті 280 КУпАП обставини, а саме: чи було вчинено, передбачене ч. 2 ст. 188-15 КУпАП, адміністративне правопорушення; чи винний ОСОБА_2 в його вчиненні; чи підлягає він адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
15.07.2024р. ОСОБА_2 довідався про приєднання до матеріалів справи №ЧРК-0122 нових матеріалів, які на момент складання протоколу №0112 були відсутні, та вважає такі дії начальника Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацака Є.І. незаконними.
А тому, просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову начальника Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Мацака Є.І. №039/24 від 15.07.2024р., провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.08.2024р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами ст.ст. 268, 286 КАС України. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.09.2024р. залучено до участі в справі №711/5992/24 Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства). Надано Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) п`ятиденний строк для подання відзиву на адміністративний позов. Копія ухвали суду, адміністративний позов з додатками були направлені на адресу відповідача 24.09.2024р. (документ доставлений до електронного кабінету 24.09.2004р.). В паперовій формі ухвалу від 19.09.2024р., позовну заяву та додатки до неї залучений до участі у справі співвідповідач (адміністрація судноплавства) отримав 03.10.2024р. /а.с. 115 том 1/. 
11.10.2024р. представником відповідача - Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) Глущенко В.В., до суду подано відзив на адміністративний позов та клопотання про залучення електронного доказу (а.с. 77-104, 105-114). В обґрунтування доводів відзиву зазначено, що начальником Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацаком Є.І. 28.06.2024р. під час спільних заходів з працівниками Національної поліції України, на виконання окремого доручення голови Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 18.04.2023р. №60/02/13-23, було виявлено судно з ідентифікаційним номером «КИВ-0340-К», що вийшло в рейс і порушувало спільний наказ Черкаської обласної державної адміністрації та Угрупування сил і засобів оборони міста Києва №3/86од від 20.10.2023р. «Про запровадження особливого режиму судноплавства та судноплавних ділянках річки Дніпро в межах Черкаської області на час дії правового режиму воєнного стану». В ході перевірки виявлено факт порушення законодавства про внутрішній водний транспорт гр. ОСОБА_2 , зокрема судно здійснювало видобуток піску (експлуатувалося), при чому вийшло в рейс без належних суднових документів, а саме без чинного свідоцтва судна внутрішнього плавання (класифікаційне свідоцтво). Таким чином, було порушено припис №Ч-19/24 від 03.07.2024р. щодо заборони експлуатації несамохідного земснаряду «Зірка Черкас» до усунення виявлених порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей. За наслідками, начальником Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацаком Є.І. було складено протокол №0140 від 09.08.2024р. 
Зазначає, що позивач 28.06.2024р., здійснюючи вихід у рейс судна внутрішнього плавання «Зірка Черкас», зобов`язаний був мати свідоцтво судна внутрішнього плавання або (до 31.12.2035р.) чинне кваліфікаційне свідоцтво, однак, перебував в рейсі без судноплавних документів для судна внутрішнього плавання, за що передбачена відповідальність згідно п. 2 ч. 1 ст. 74 Закону України «Про внутрішній водний транспорт». 
Таким чином, позивачем повторно порушено припис №Ч-15 від 04.04.2024р. щодо заборони експлуатації несамохідного земснаряду «Зірка Черкас» до усунення виявлених порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
15.07.2024р. було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, що зафіксоване у протоколі №0112 від 28.06.2024р. та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-15 КУпАП. 
Разом з тим, звертає увагу і на те, що при поданні позовної заяви позивач не надав суду докази та не навів обґрунтовані аргументи щодо наявності в нього суднових документів судна внутрішнього плавання «Зірка Черкас», а саме свідоцтва внутрішнього плавання або чинного класифікаційного свідоцтва, під час експлуатації при проведенні перевірки. 
Також просить врахувати, що Черкаське міжрегіональне управління є неналежним відповідачем так, як є структурним підрозділом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) та не може виступати відповідачем у спірних правовідносинах, що є самостійною підставою для відмови в позові. 
Тому, відповідач просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі. 
В судовому засіданні 13.02.2024р. в прийнятті зазначеного відзиву та залучення електронного доказу судом відмовлено, в зв`язку з пропуском Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) строку на подання відзиву та доказів, враховуючи, що клопотання про поновлення таких строків відсутні, а також відсутні докази поважності пропуску стороною відповідача строку на подання відзиву та доказів. При цьому, судом враховано, що ухвалу суду від 19.09.2024р. про залучення Адміністрації судноплавства України та прикріплені до неї файли таким співвідповідачем було отримано 24.09.2024р. (в електронній формі, а.с. 68 том 1) та 03.10.2024р. (в паперовій формі, а.с. 45 том 1). 
20.11.2024р. представником відповідача - Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) Глущенко В.В., до суду подано клопотання про передачу адміністративної справи за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.
29.11.2024р. відповідачем - начальником Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацаком Є.І. до суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 173-207). 
В обґрунтування відзиву зазначає, що начальником Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацаком Є.І. 28.06.2024р. під час здійснення спільних заходів з працівниками Національної поліції України на виконання окремого доручення голови Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 18.04.2023р. №60/13-23, було виявлено судно з ідентифікуючим номером «КИВ-0340-к», що вийшло в рейс і порушувало спільний наказ Черкаської обласної військової адміністрації та Угрупування сил і засобів оборони міста Київ №3/86од від 20.10.2023р. «Про запровадження особливого режиму судноплавства та судноплавних ділянках річки Дніпро в межах Черкаської області на час дії правового режиму воєнного стану». В ході перевірки виявлено факт порушення законодавства про внутрішній водний транспорт гр. ОСОБА_2 , зокрема, судно здійснювало видобуток піску (експлуатувалося), при чому вийшло в рейс без належних суднових документів, а саме без чинного свідоцтва судна внутрішнього плавання (класифікаційне свідоцтво). 
За наслідками розгляду адміністративної справи начальником Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацаком Є.І. 15.07.2024р. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №039/24, якою визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. 
Повторність вчинення вищевказаного правопорушення підтверджується: приписом №Ч-13/24 від 04.03.2024р. про відсутність суднових документів, саме свідоцтва судна внутрішнього плавання (класифікаційного свідоцтва) із забороною експлуатації несамохідного земснаряда «Зірка Черкас» з 04.03.2024р., протоколом №0087 від 04.04.2024р., яким зафіксовано невиконання ОСОБА_2 припису №Ч-13/24 від 04.03.2024р., платіжною інструкцією №1668 про оплату штрафу у розмірі 1 020 грн., приписом №Ч-15/24 від 04.04.2024р. про відсутність суднових документів, саме свідоцтва судна внутрішнього плавання (класифікаційного свідоцтва) із забороною експлуатації несамохідного земснаряда «Зірка Черкас» відповідно з 04.04.2024р., протоколом №0112 від 28.06.2024р., яким зафіксовано невиконання ОСОБА_2 припису №Ч-15/24 від 04.04.2024р., постановою №039/24 від 15.07.2024р. 
Зазначене вказує на те, що ОСОБА_2 - власник несамохідного судна (земснаряда) «Зірка Черкас» систематично не виконував приписи суб`єкта владних повноважень, за що відповідно до диспозиції частини 2 ст. 188-15 КупАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 188-15 КУпАП.
Тому просив відмовити позивачу в задоволенні позову. 
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Нестеренко О.Ф., який діє на підставі ордеру №1085668 від 12.07.2024р. позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав та просив їх задовольнити. Також пояснив, що протокол від 28.06.2024р. складено не уповноваженою особою, а матеріали адміністративної справи не містять доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП. Окрім того, начальник Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацак Є.І. розглянув справу без безпосереднього дослідження доказів (відеоматеріалів) та не врахував відсутність доказів того, що земснаряд в день складання протоколу експлуатувався. Складена ним 15.07.2024р. постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній не зазначені докази вини ОСОБА_2 , в тому числі і щодо повторності. Окремо просив врахувати, що в період воєнного стану уповноважені особи відповідача не мали права на проведення перевірок. 
В судовому засіданні представник відповідача Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства), за довіреністю Глущенко В.В., просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 в зв`язку з його безпідставністю. Зазначила, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 188-15 КУпАП, за що постановою начальника Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацака Є.І. від 15.07.2024р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-15 КУпАП, оскільки 28.06.2024р. судно, яке належало підприємству, керівником якого є ОСОБА_2, експлуатувалося без відповідного класифікаційного свідоцтва, чим було порушено вимоги припису від 04.04.2024р. Протокол складений уповноваженою особою і розгляд справи із винесенням постанови від 15.07.2024р. здійснено також уповноваженою особою. Також, просила врахувати, що постановою від 04.04.2024р. позивач уже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-15 КУпАП і така постанова набрала законної сили та була виконана ОСОБА_2 , яким було сплачено визначену йому суму штрафу. Тому вчинене 28.06.2024р. адміністративне правопорушення є повторним. 
В судовому засіданні представник відповідача Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) Скалецька І.О. також просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 . 
В судовому засіданні 25.09.2025р. відповідач - начальник Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацак Є.І. просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. 
Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши надані учасниками справи суду докази, суд приходить до наступного висновку.
Позивач ОСОБА_2 є власником несамохідного земснаряду «Зірка Черкас», що не заперечується сторонами. 
Постановою №014/24 від 11.04.2024р. (протокол №0087 від 04.04.2024р. щодо події, яка мала місце 04.04.2024р.), винесеною начальником Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Мацаком Є.І., - ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-15 КУпАП і накладено штраф у розмірі 1 020 грн. /а.с. 184, 185/. 
Така постанова набрала законної сили та була виконана ОСОБА_2 , а сума штрафу сплачена останнім в повному обсязі, що також не заперечується сторонами /а.с. 186/.
04.04.2024р. позивач отримав примірник припису №Ч-15/24 від 04.04.2024р., винесеного заступником начальника Управління - начальником відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Бондаренком С.С. щодо ОСОБА_2 , за наслідками проведеної 04.04.2024р. перевірки стану дотримання вимог нормативних актів щодо безпеки судноплавства у несамохідному земснаряді «Зірка Черкас», якою встановлено, що на судні відсутні судові документи, а саме свідоцтво судна внутрішнього плавання. Даним приписом позивачу встановлено термін виконання до 02.07.2024р. та заборонено з 04.04.2024р. експлуатацію несамохідного земснаряду «Зірка Черкас», що створює загрозу життю і здоров`ю людей, до усунення порушень, указаних у п. 1 припису. Зазначена обставина підтверджується підписом позивача у зазначеному приписі /а.с. 183/.
28.06.2024р. посадовою особою Черкаського міжрегіонального управління Адміністрації судноплавства Бондаренком С.С. відносно ОСОБА_2 складено протокол №0112 за ч. 2 ст. 188-15 КУпАП про те, що 28.06.2024р. об 13-10 судновласник несамохідного земснаряду «Зірка Черкас» ОСОБА_2 , не виконав вимогу, що викладена у приписі №Ч-15/24 від 04.04.2024р., а саме - заборону експлуатації несамохідного земснаряду «Зірка Черкас». В протоколі ОСОБА_2 розписався про те, що йому роз`яснені норми ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Зазначений протокол ОСОБА_2 отримав, про що свідчить його підпис. Разом з тим, у вказаному протоколі не зазначено про докази, які додаються до протоколу /а.с. 187/.
За наслідком розгляду відповідного протоколу №0112 від 28.06.2024р. начальник Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Мацак Є.І. виніс постанову №039/24 від 15.07.2024р., відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-15 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 040 грн. за те, що він, як власник несамохідного судна (земснаряд) «Зірка Черкас», 28.06.2024р. повторно не виконав вимогу, що викладена у приписі №Ч-15/24 від 04.04.2024р., а саме - заборону експлуатації несамохідного земснаряду «Зірка Черкас», що створює загрозу життю та здоров`ю людей, яка викладена в приписі №Ч-15/24 від 04.04.2024р., складеному заступником начальника Управління - начальником відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління Бондаренком С.С., чим порушив ч. 2 ст. 188-15 КУпАП /а.с. 189/.
Не погоджуючись із правомірністю дій відповідних посадових осіб позивач звернувся до суду з даним позовом.
За даними листа Державного підприємства «Класифікаційне товариство регістр судноплавства» від 15.11.2024р. №69885/0/7-24, - 09.10.2024р. Регістр отримав заявку на проведення технічного нагляду судна для здійснення державної реєстрації судна. Станом на 15.11.2024р., відповідно до виробничих баз Регістру, несамохідний земснаряд «Зірка Черкас» під технічним наглядом Регістру не знаходиться, Регістрового номеру та класу Регістра не має, класифікаційних документів Регістру не отримувало /а.с. 194/.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
За невиконання законних вимог посадових осіб органів морського і внутрішнього водного транспорту щодо усунення порушень законодавства з безпеки на морському та внутрішньому водному транспорті та державної реєстрації суден, надання їм недостовірної інформації, створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 188-15 КУпАП.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті передбачає адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 188-15 КУпАП.
Як передбачено ст. 39 КУпАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що підставою позову є протиправність дій відповідача під час винесення оскаржуваної постанови, яка обумовлена порушенням порядку складання протоколів про адміністративні правопорушення та порядку розгляду посадовою особою відповідача справи про адміністративне правопорушення відносно позивача. 
З урахуванням підстав позову суд звертає увагу на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 246 КупАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Положеннями статті 254 КупАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Частиною другою статті 255 КУпАП передбачено, що уповноважені на те посадові особи органів морського і внутрішнього водного транспорту у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання цих органів, відповідно до статті 225 КупАП, мають право складати протоколи про правопорушення, в тому числі за статтею 188-15 КУпАП.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати, зокрема, - державний інспектор центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського та внутрішнього водного транспорту (стаття 188-15).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства.
Адміністрація судноплавства у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також діє на підставі Положення про Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р. № 212.
Адміністрація судноплавства здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до Положення про Черкаське міжрегіональне управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України № В-5-25, затвердженого наказом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №148 від 15.05.2024р., Черкаське міжрегіональне управління є самостійним структурним підрозділом Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства). Управління утворено з метою реалізації державної політики у сфері внутрішнього водного транспорту у межах компетенції, організації ефективного та безпечного використання внутрішніх водних шляхів для судноплавства.
Зокрема, Управління відповідно до покладених на нього завдань: здійснює в межах повноважень, передбачених законом, регулювання судноплавства на внутрішніх водних шляхах; в межах повноважень забороняє плавання або експлуатацію судна у випадках, установлених Законом України «Про внутрішній водний транспорт»; в межах повноважень здійснює державний нагляд за безпекою судноплавства на внутрішніх водних шляхах, за додержанням річковими портами (терміналами), іншими суб`єктами внутрішнього водного транспорту вимог законодавства щодо безпеки судноплавства; перевіряти в робочий час суб`єктів господарювання, юридичних і фізичних осіб з питань, що належать до компетенції Управління; видавати в установленому порядку обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків, пов`язаних з порушенням правил безпеки на транспорті; забороняти експлуатацію плавучих транспортних засобів, виконання робіт та надання послуг; надсилати в установленому законодавством порядку матеріали про порушення вимог нормативно-правових актів до відповідних органів для вирішення питання щодо притягнення винних осіб до адміністративної або кримінальної відповідальності тощо.
Закон України «Про внутрішній водний транспорт» від 03.12.2020р. № 1054-IX визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування внутрішнього водного транспорту і спрямований на створення сприятливих умов для його розвитку, задоволення потреб громадян у доступних, якісних та безпечних перевезеннях.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону №1054-ІХ внутрішній водний транспорт - вид транспорту, до якого належать судна, суб`єкти господарювання, що здійснюють та забезпечують перевезення переважно внутрішніми водними шляхами вантажів, пасажирів, багажу і пошти, використовуються для рибогосподарської діяльності, надають інші послуги з використанням суден внутрішнього плавання, забезпечують судноплавство на внутрішніх водних шляхах, утримують об`єкти інфраструктури внутрішніх водних шляхів, здійснюють навігаційно-гідрографічне забезпечення судноплавства.
Згідно з п. 66 ч. 1 ст. 1 Закону №1054-ІХ судно внутрішнього плавання - річкове судно або судно змішаного плавання довжиною 20 метрів і більше або судно, добуток довжини, ширини та осадки якого становить об`єм у 100 кубічних метрів і більше, буксири і штовхачі, призначені для ведення складу таких суден чи плавучого обладнання, а також пасажирські судна і плавуче обладнання.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1054-ІХ судно (склад суден) допускається до плавання внутрішніми водними шляхами за умови його відповідності встановленим національним законодавством або міжнародними договорами України вимогам щодо безпеки судноплавства, охорони навколишнього природного середовища, до належного рівня підготовки, комплектування і кваліфікації членів екіпажу, наявності безпечних умов для життя та здоров`я пасажирів і членів екіпажу та за наявності відповідних чинних суднових документів і документів членів екіпажу.
Ідентифікація судна внутрішнього плавання здійснюється за назвою та унікальним європейським ідентифікаційним номером судна, які присвоюються і наносяться на судно у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері внутрішнього водного транспорту, відповідно до міжнародних договорів України та з урахуванням вимог законодавства Європейського Союзу.
Кожне судно може мати лише один унікальний європейський ідентифікаційний номер судна, який залишається незмінним протягом усього строку його експлуатації (ч. 1 ст. 29 Закону № 1054-ІХ).
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 32 Закону 1054-ІХ реєстрація суден внутрішнього плавання здійснюється у Державному судновому реєстрі України. Під час першої реєстрації судну внутрішнього плавання, якому на момент реєстрації в Україні не присвоєно унікальний європейський ідентифікаційний номер, присвоюється такий ідентифікаційний номер, відомості про який вносяться до свідоцтва судна внутрішнього плавання чи тимчасового свідоцтва судна внутрішнього плавання, до свідоцтва про право плавання під Державним Прапором України або свідоцтва про тимчасове право плавання під Державним Прапором України.
Унікальний європейський ідентифікаційний номер судна не змінюється протягом усього строку експлуатації судна.
Органи та умови реєстрації суден внутрішнього плавання у Державному судновому реєстрі України встановлюються Кодексом торговельного мореплавства України та цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Кодексу торговельного мореплавства України реєстрація морських суден і суден внутрішнього плавання у Державному судновому реєстрі України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері морського транспорту. Реєстрація судна у Державному судновому реєстрі України засвідчується свідоцтвом про право плавання під Державним Прапором України (судновий патент), яке видається безстроково, або свідоцтвом про тимчасове право плавання під Державним Прапором України, а також свідоцтвом про право власності на судно, яке видається безстроково.
За приписами ст. 23 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути допущене до плавання тільки після того, як буде встановлено, що воно задовольняє вимоги безпеки мореплавства, охорони людського життя і навколишнього природного середовища.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» на українському судні внутрішнього плавання з екіпажем, плавучому обладнанні під час його експлуатації повинні бути такі суднові документи: свідоцтво про право власності на судно (копія); свідоцтво про право плавання під Державним Прапором України (судновий патент) або свідоцтво про тимчасове право плавання під Державним Прапором України; класифікаційне свідоцтво (у випадках, передбачених законом); свідоцтво судна внутрішнього плавання або тимчасове свідоцтво судна внутрішнього плавання.
Свідоцтво про право плавання під Державним Прапором України (свідоцтво про тимчасове право плавання під Державним Прапором України), свідоцтво про право власності видаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері внутрішнього водного транспорту, за формою, що встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері внутрішнього водного транспорту.
Класифікаційне свідоцтво видається класифікаційним товариством, обраним судновласником, за формою, що встановлюється правилами цього класифікаційного товариства. Строк дії класифікаційного свідоцтва визначається класифікаційним товариством відповідно до його правил.
Свідоцтво судна внутрішнього плавання або тимчасове свідоцтво судна внутрішнього плавання, додаткове свідоцтво судна внутрішнього плавання видаються визнаним класифікаційним товариством, обраним судновласником, від імені держави за результатами технічного огляду.
Порядок здійснення технічного нагляду за суднами розробляється з урахуванням міжнародних договорів України та затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері внутрішнього водного транспорту.
Судно внутрішнього плавання може мати лише одне чинне свідоцтво судна внутрішнього плавання або тимчасове свідоцтво судна внутрішнього плавання.
Строк дії свідоцтва судна внутрішнього плавання визначається відповідно до порядку здійснення технічного нагляду за суднами та не може перевищувати 10 років, крім свідоцтв пасажирських і високошвидкісних суден, суден, що перевозять небезпечні вантажі, строк дії яких не може перевищувати п`ять років.
У випадках, визначених законодавством, строк дії свідоцтва внутрішнього плавання (крім тимчасового свідоцтва внутрішнього плавання) може бути подовжений визнаним класифікаційним товариством, яке видало таке свідоцтво, на строк до шести місяців без проведення технічного огляду, про що зазначається у свідоцтві судна внутрішнього плавання.
У випадках, передбачених порядком здійснення технічного нагляду за суднами, що розробляється та затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері внутрішнього водного транспорту, з урахуванням міжнародних договорів України, допускається видача суднам внутрішнього плавання та плавучим спорудам тимчасового свідоцтва судна внутрішнього плавання.
Визнане класифікаційне товариство анулює свідоцтво судна внутрішнього плавання у разі виявлення невідповідності судна технічним вимогам, встановленим законодавством.
У випадках, передбачених законодавством, визнане класифікаційне товариство відмовляє у видачі або поновленні свідоцтва судна внутрішнього плавання.
Форма, порядок видачі, подовження строку дії, поновлення, заміни та анулювання свідоцтва судна внутрішнього плавання і тимчасового свідоцтва судна внутрішнього плавання встановлюються порядком здійснення технічного нагляду за суднами (ч.ч. 5-7 ст. 31 Закону № 1054-ІХ).
Відповідно до ч. 6 ст. 31 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» класифікаційне свідоцтво видається класифікаційним товариством, обраним судновласником, за формою, що встановлюється правилами цього класифікаційного товариства. Строк дії класифікаційного свідоцтва визначається класифікаційним товариством відповідно до його правил.
Так, пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внутрішній водний транспорт» передбачено, що на українських суднах внутрішнього плавання, зареєстрованих у Державному судновому реєстрі України до набрання чинності цим Законом, до 31 грудня 2035 року допускається відсутність свідоцтва судна внутрішнього плавання, за умови наявності чинного класифікаційного свідоцтва.
Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено можливість українських суден внутрішнього плавання до 31 грудня 2035 року не мати свідоцтва судна внутрішнього плавання, за умови наявності чинного класифікаційного свідоцтва.
Відповідно до п. 3.1. розділу III Інструкції про огляд суден, які здійснюють плавання (експлуатуються) на внутрішніх водних шляхах України, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 19.04.2001р. за №225 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України 22.12.2015р. №549), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.02.2016р. за №170/28300, інспектор повинен заборонити вихід судна у плавання до усунення порушень у разі відсутності чинних суднових документів.
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що протокол №0112 від 28.06.2024р. був складений заступником начальника Управління - начальником відділу державного нагляду (контролю) за безпекою судноплавства та контролю суден Черкаського міжрегіонального управління Адміністрації судноплавства Бондаренком С.С., тобто посадовою особою територіального органу Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, що відповідає положенням а. 1 ч. 2 ст. 255 КУпАП. 
Оскаржувана постанова була винесена начальником Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Мацаком Є.І., тобто начальником територіального органу центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства, що відповідає приписам п. 10 ч. 2 ст. 225 КУпАП.
Отже помилковими є доводи сторони позивача щодо неналежності суб`єкта, яким складений протокол №0112 від 28.06.2024р. відносно позивача.
Разом з тим, в контексті інших доводів сторони позивача суд зазначає наступне.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю сутністю є способом фіксації події правопорушення і за своєю правовою природою не є визначальним чи домінуючим доказом у справі про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається із протоколу №0112 від 28.06.2024р., в ньому не зазначено про докази, які б вказували на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП, зокрема не зазначено ні про свідків такого правопорушення, ні про відеозаписи з нагрудних камер, що зафіксовані інспектором взводу 1 роти РОВО УПП в Черкаській області ДПП. 
В самій же постанові №039/24 від 15.07.2024р. зазначено про вивчення начальником Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Мацаком Є.І. всіх доказів, в тому числі і відеозаписів з нагрудних камер, зафіксованих інспектором взводу 1 роти РОВО УПП в Черкаській області ДПП, наданих УПП в Черкаській області 09.07.2024р. Разом з тим, сторона позивача заперечує факт дослідження таких відеозаписів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні відповідач Мацак Є.І. таких доводів не спростував, пояснивши, що такі відеозаписи ним переглядалися в зв`язку із наявністю їх у сторін. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, слід виснувати, що оцінка змісту обставин, якими обґрунтовуються факти, що засвідчені у протоколі про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті, а рішення (постанова по справі про адміністративне правопорушення) приймається з урахуванням всіх обставин справи, які відомі відповідному органу (посадовій особі), яка здійснює розгляд справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Слід зазначити, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.ст. 225 та 255 цього Кодексу.
В протоколі від 28.06.2024 №0112 не зазначені докази, які б підтверджували вчинення особою адміністративного правопорушення, зокрема, показання свідків, відеозаписи, тощо. При цьому, суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення №0112 від 28.06.2024р. сам по собі не є беззаперечним і головним доказом по справі, оскільки прийняте за результатами розгляду адміністративної справи рішення суб`єкта владних повноважень має ґрунтуватися на оцінці досліджених доказів в їх сукупності.
Інших доказів, в порядку, визначеному КАС України, суду не надано. Зокрема, стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами, факт експлуатації земснаряду та відмови у наданні класифікаційного свідоцтва чи інших документів на право експлуатації земснаряда, щоби давало підстави для кваліфікації діяння, вчиненого особою за ч. 2 ст. 188-15 КУпАП. А, відповідно, без існування доказів експлуатації такого земснаряду, відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КупАП. .
При цьому, суд враховує, що наданий відповідачем відзив на позовну заяву та відеозапис з відеореєстратора з нагрудних камер, зафіксованих, інспекторами взводу 1 роти РОВО УПП в Черкаській області, не був прийнятий судом в зв`язку з пропуском строку на подання відзиву та доказів, враховуючи, що сторона позивача заперечувала проти прийняття такого відзиву та доказу, оскільки відповідачем порушені норми чинного законодавства щодо змагальності сторін, щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. 
Отже, за результатами розгляду справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про підставність доводів позивача щодо відсутності належних, допустимих та переконливих доказів щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні, як зазначено у протоколі від 28.06.2024р. та постанові від 15.07.2024р., адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП.
Окрім того, слід зазначити наступне. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи. 
Відсутність належних та допустимих доказів, поданих до суду в належний спосіб, не дає можливості прийти до висновку про те, що позивач допустив порушення п. ч. 2 ст. 188-15 КУпАП. 
За таких підстав, суд приходить до висновку, що постанова начальника Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) Мацака Є.І. №039/24 від 15.07.2024р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП підлягає до скасування, а справа №ЧРК-0122 про адміністративне правопорушення до закриття провадженням.
Керуючись ст.ст.2, 9, 20, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.9, ч.2 ст.188-15, ст.ст.245, 251, 283-285, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, - 
в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити. 
Скасувати постанову начальника Черкаського міжрегіонального управління Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України Мацака Є.І. №039/24 від 15.07.2024р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-15 КУпАП.
Провадження по адміністративній справі - закрити. 
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 26.11.2025 року. 

Головуючий: В.М. Скляренко