КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, тел. +380 (044) 207 80 91	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2026 року м. Київ Справа № 320/17000/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Саса Є.В., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу 
за позовною заявою ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України 
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася до Київського окружного адміністративного суду з вимогами (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 25.05.2025):
- визнати протиправним та скасувати пункт 50 рішення Комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №34/д від 08.11.2024, в частині повернення на доопрацювання документів;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити і здійснити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 3750000 грн., з урахуванням проведених виплат.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначає, що Міністерство оборони України за результатними розгляду її заяви про отримання одноразової грошової допомоги безпідставно прийняло рішення про повернення документів на доопрацювання. Зокрема, відповідач вказав, що заявниця не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого, а тому для отримання одноразової грошової допомоги їй необхідно надати документи, які підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця. На думку позивачки, вона має право на отримання одноразової грошової допомоги і як повнолітня донька загиблого військовослужбовця незалежно від того, чи перебувала вона на його утриманні.
Позивачка наголошує, що відповідач протиправно застосував положення статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, чинній станом на момент смерті військовослужбовця, а не у редакції, чинній станом на момент звернення позивачки зі заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та прийняття відповідного рішення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено строк для надання відзиву.
Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав, що право осіб на отримання одноразової грошової допомоги визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця, а не станом на момент звернення зі заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.
Окрім того, відповідач наголосив, що чинна станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця (батька позивачки) редакція статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала, що право на отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один з подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
У відповіді на відзив позивачка наголосила, що відповідачем неправильно застосовано норму законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки поза увагою залишено факт наявності у позивачки статусу члена сім`ї загиблого (померлого), що давало їй підставу для призначення одноразової грошової допомоги станом на 09.03.2022, дату смерті військовослужбовця.
У запереченні на відповідь на відзив та додаткових поясненнях відповідач з аргументами позивачки не погодився, просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позивачка не підтвердила свого права на отримання одноразової грошової допомоги.
Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Бюро реєстрації актів цивільного стану при 86 військовій комендатурі ГСВГ ( АДРЕСА_1 , ГДР) 24.08.1988, позивачка ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Магдебург, ГДР, про що в книзі записів актів про народження 24.08.1988 здійснено запис № 1024, батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_4 . 
Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 26.12.2020, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб 26.12.2020, про що 26.12.2020 складено відповідний актовий запис за № 1693. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_6 , дружини – ОСОБА_6 . 
11.03.2022 під час захисту Батьківщини в селі Євгенівка, Волноваського району, Донецької області, батько позивачки, заступник командира військової частини НОМЕР_3 , з артилерії майор ОСОБА_2 загинув. Військовою частиною НОМЕР_3 листом від 25.03.2022 № 740/33/637 до ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслано сповіщення про смерть (загибель) ОСОБА_2 № 17 від 25.03.2022. 
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 № 740/33/5167 від 30.12.2022, вона видана майору ОСОБА_2 , і підтверджує, що він проходив військову службу в Збройних Силах України. У його особовій справі значиться: неодружений; син – ОСОБА_7 , 1993 р.н.; донька – ОСОБА_3 , 1988 р.н.; син – ОСОБА_8 , 2008 р.н. 
21.05.2024 Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було повторно видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 07.10.2022 складено відповідний актовий запис № 445. Місце смерті: Україна, Донецька область, Волноваський район, село Зачатівка. 
24.05.2024 позивачкою було подано заяву до ІНФОРМАЦІЯ_5 про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька, ОСОБА_2 .
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум №34/д від 08.11.2024 щодо прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 встановлено, що комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги з наступним формулюванням:
« 50. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дочки загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 у період дії воєнного стану майора ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 08.11.2022 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 22.02.2023 № 321/КЦ/1355.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до неповнолітньої дитини
Також за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітня дочка загиблого військовослужбовця непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на його утриманні. 
Підтверджуючих документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на розгляд Комісії заявницею не надано.
З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги».

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування
Абзацом першим пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 168) встановлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абзац восьмий пункту 2 Постанови № 168).
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у редакції від 20.06.2024 у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Постанова № 975) передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби є дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 1.4.розділу I наказу Міністерства оборони України № 45 від 25.01.2023 «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» у редакції від 25.01.2023 у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Наказ № 45) встановлено, що особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 16 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, чинній станом на дату загибелі військовослужбовця ( ОСОБА_2 ) (далі - Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно з частиною першою статті 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (частина друга статті 16-1 Закону № 2011-XII).

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду
Ключовим питанням у цій справі є наявність/відсутність права позивачки як повнолітньої доньки загиблого військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168.
Суд має вирішити, яка редакція статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що визначає коло осіб, котрі мають право на одержання такої допомоги підлягає застосуванню: та, що була чинною станом на момент 1) смерті військовослужбовця; 2) звернення позивачки з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги; чи 3) прийняття відповідачем рішення за результатами розгляду такої заяви.
Верховний Суд у постановах від 23.07.2024 у справі № 280/3308/23 та від 02.10.2024 у справі №340/2273/23 констатував, що правовідносини щодо призначення одноразової грошової допомоги починаються саме з дати звернення особи з відповідною заявою про призначення їй одноразової грошової допомоги і тривають до моменту прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги уповноваженим органом, а саме Комісією. Лише у разі якщо на момент прийняття суб`єктом владних повноважень у межах визначених законодавством строків рішення про призначення одноразової грошової допомоги у законодавстві запроваджено нове правове регулювання цих правовідносин, відмінне від того, яке існувало на момент звернення особи із відповідною заявою, вказаний суб`єкт не має законних можливостей діяти або приймати рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке вже є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками. З огляду на це, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати виключно те правове регулювання, яке чинне на момент прийняття ним рішення, за винятком випадків, коли він діє за межами визначених законодавством строків (у такому випадку застосовується законодавство у редакції станом на останній день можливого прийняття рішення), або нове законодавче регулювання передбачає особливості порядку застосування в часі нових норм права.
Оскаржуване рішення прийнято відповідачем 08.11.2024. Станом на цей момент були чинними норми законодавства, що регулює спірні правовідносини в наступних редакціях. 
Постанова Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» - у редакції від 20.06.2024 (далі - Постанова № 168).
Абзацом першим пункту 2 Постанови № 168 встановлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абзац восьмий пункту 2 Постанови № 168).
Постанова Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» - у редакції від 20.06.2024 (далі – Постанова № 975).
Пунктом 3 Постанови № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби є дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.
Наказ Міністерства оборони України № 45 від 25.01.2023 «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» - у редакції від 25.01.2023 (далі – Наказ № 45). 
Пунктом 1.4.розділу I Наказу № 45 встановлено, що особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Отже, відповідно до норм законодавства, чинних станом на момент прийняття оскаржуваного рішення право на отримання одноразової грошової допомоги встановлюється на дату його виникнення. У свою чергу днем виникнення права членів сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168 є дата, зазначена у свідоцтві про його смерть, а саме 11.03.2022.
Право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі загибеллю військовослужбовця виникає у кола осіб, визначених статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Закон України № 2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції від 01.08.2021 (далі Закон № 2011-XII) передбачав наступне.
Відповідно підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно з частиною першою статті 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (частина друга статті 16-1 Закону № 2011-XII).
Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Відповідно до частини першої статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. 
Таким чином, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця (окрім малолітньої, чи неповнолітньої дитини), повинна довести: а) факт проживання з загиблим; б) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 240/5809/18.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому на момент загибелі свого батька - ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем, позивачка вже мала правовий статус повнолітньої особи.
Суд бере до уваги, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» № 3515-IX від 09.12.2023, який набрав чинності 29.03.2024 (далі – Закон № 3515-IX), статтю 16-1 викладено в редакції, яка передбачає, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті, а пунктом 4 встановлено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Тобто за новою редакцією статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на яку посилається позивач, дітей, незалежно від умови досягнення чи не досягнення ними повноліття, включено до складу членів сімей загиблих (померлих) осіб, які (члени сім`ї) мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Водночас суд наголошує, що за приписами статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/1999 від 09.02.1999 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Разом із тим пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3515-IX встановлено ретроспективну дію цього Закону до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.
Таким чином, в іншій частині Закон № 3515-IX поширюється на правовідносини, які виникли після набрання ним чинності (29.03.2024).
У контексті права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168 моментом виникнення правовідносин є дата загибелі (смерті) військовослужбовця, а тому для визначення такого права підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на таку дату.
Отже, нова редакція статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набрала чинності вже після дати загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 , станом на яку визначається право осіб на отримання одноразової грошової допомоги.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі  640/5320/19. 
Відповідно до абзаців 3-4 пункту 23 Постанови № 975 розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку (заяви особи, яка має право на отримання допомоги), приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Доопрацювання документів здійснюється у порядку, визначеному абзацом другим цього пункту, а після надходження додаткових документів приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження заяви до розпорядника бюджетних коштів або про відмову в її призначенні.
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення відповідача в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги, прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені законодавством, обґрунтовано, з урахуванням обставин, які мали значення для його прийняття, а тому позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст. 139 КАС судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 242-246, 255 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог - відмовити. 
2. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сас Є.В.