УХВАЛА
 
01 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 369/6019/22
провадження № 61-13956 ск 25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатом Ващенко Мариною Георгіївною, на рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.   У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом у якому просив:
1)    встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з 11 червня 2013 року до 30 липня 2015 року;
2)    визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя   ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :
-       готельний комплекс з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м? замощення І, огорожа № 1-2 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-       земельну ділянку площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-       будівлю котельні загальною площею 39,5 м?, замощення І, огорожу № 1-2 за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       земельну ділянку площею 0,0534 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5081 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       адміністративну будівлю (будинок охорони) площею 4 м? за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       Житловий будинок літ. «А» площею 293,5 м? за адресою АДРЕСА_3 ;
-       земельну ділянку площею 0,0986 га, кадастровий номер 3210900000:01:086:0029 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 ;
-       земельну ділянку площею 0,0659 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5577 за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       транспортний засіб Volkswagen Toureg, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 ;
 
3)    в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за   ОСОБА_1 право власності:
-       на готель літ."А" загальною площею 1 997,1 м? за адресою: АДРЕСА_1 , Припинити право власності ОСОБА_1 на готельний комплекс з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м? за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 13 181,00 грн за відхилення від ідеальної частки у спільному майні;
-       на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-       на 1/2 частину будівлі котельні "Р" загальною площею 39,5 м?, замощення І, огорожу № 1-2 за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0534 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5081 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       на 1/2 частину адміністративної будівлі (будинок охорони) площею 4 м? за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       на 1/2 частину житлового будинку літ. А загальною площею 293,5 м?  за адресою: АДРЕСА_3 ;
-       на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0986 га, кадастровий номер 3210900000:01:086:0029 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 ;
-       на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0659 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5577 за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       на 1/2 частини транспортного засобу Volkswagen Toureg, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 ;
 
4)    визнати за ОСОБА_1 право власності на:
-       1/2 частину земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-       1/2 частину будівлі котельні "Р" загальною площею 39,5 м?, замощення І, огорожу № 1-2 за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       1/2 частину земельної ділянки площею 0,0534 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5081 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       1/2 частину адміністративної будівлі (будинок охорони) площею 4 м? за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       1/2 частину житлового будинку літ. А загальною площею 293,5 м? за адресою: АДРЕСА_3 ;
-       1/2 частину земельної ділянки площею 0,0986 га, кадастровий номер 3210900000:01:086:0029 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 ;
-       1/2 частину земельної ділянки площею 0,0659 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5577 за адресою: АДРЕСА_2 ;
-       1/2 частини транспортного засобу Volkswagen Toureg, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 ;
-       стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 348 061,30 грн у рахунок компенсації 1/2 частини вартості проданого автомобіля Volkswagen Transporter, 2018 року випуску;
 
5)    вирішити питання про розподіл судових витрат.
 
6.       Ухвалою від 18 липня 2022 року Києво-Святошинський районний суд міста Києва відкрив провадження у справі та призначив судове засідання.
 
7.       У серпні 2022 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання майна особистою приватною власністю, визнання права власності на майно у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, у якому позивач за зустрічним позовом просила: 
1)  поділити в натурі об`єкт нерухомого майна готельний комплекс з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?, замощення І, огорожа № 1-2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на об`єкт нерухомого майна готель "А" загальною площею 1997,1 м? та готель "П" загальною площею 1 731,0 м?;
2)  визнати готель "А" загальною площею 1997,1 м?, розташований за адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 ;
3)  поділити в натурі земельну ділянку площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування за адресою: АДРЕСА_1 на дві земельні ділянки: одна площею 0,1259 га, інша - 0,2041 га;
4)  визнати земельну ділянку площею 0,1259 га для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування за адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 ;
5)  визнати адміністративну будівлю (будинок охорони) площею 4 м? за адресою: АДРЕСА_2  особистою приватною власністю ОСОБА_1 ;
6)  у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за  ОСОБА_1 право власності на:
-   1/2 частку готелю приміщення "П" загальною площею 1 731,00 м? за адресою АДРЕСА_1 ;
-   1/2 частку земельної ділянки площею 0,2041 га для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташоване приміщення готелю "П";
-   1/2 частку будівлі котельні "Р" загальною площею 39,5 м?, замощення І, огорожа № 1-2 за адресою АДРЕСА_1 ;
-   1/2 частку земельної ділянки площею 0,0534 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5081 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування за адресою: АДРЕСА_2 ;
-   1/2 частку житлового будинку літ. "А", розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;
-   1/2 частку земельної ділянки площею 0,0986 га, кадастровий номер 3210900000:01:086:0029 для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 ;
-   1/2 частку земельної ділянки площею 0,659 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5577 для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ;
-   1/3 частку земельної ділянки площею 0,1021 га кадастровий номер 3222486201:01:042:0025, для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 ;
7)  в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:
-   1/2 частку готелю приміщення "П" загальною площею 1 731,00 м? за адресою: АДРЕСА_1 ;
-   1/2 частку земельної ділянки площею 0,2041 га для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташоване приміщення готелю "П";
-   1/2 частку будівлі котельні "Р" загальною площею 39,5 м?, замощення І, огорожа № 1-2 за адресою АДРЕСА_1 ;
-   1/2 частку земельної ділянки площею 0,0534 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5081 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування за адресою: АДРЕСА_2 ;
-   1/2 частку житлового будинку літ. "А", розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;
-   1/2 частку земельної ділянки площею 0,0986 га, кадастровий номер 3210900000:01:086:0029 для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 ;
-   1/2 частку земельної ділянки площею 0,659 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5577 для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ;
-   1/3 частку земельної ділянки площею 0,1021 га кадастровий номер 3222486201:01:042:0025, для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 ;
 
8)  виділити в особисту приватну власність    ОСОБА_2 автомобіль Volkswagen Touаreg, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 ;
 
9)  стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля Volkswagen Touаreg, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 у розмірі 384 000 грн;
 
10)   стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля BMW X1, 2015 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , на суму 329 100,00 грн;
 
11)   вирішити питання про розподіл судових витрат.
 
8.       Ухвалою від 10 листопада 2022 року Києво-Святошинський районний суд міста Києва прийняв зустрічний позов до розгляду.
 
9.       Рішенням від 29 листопада 2024 року Києво-Святошинський районний суд міста Києва частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .
 
9.1. В порядку поділу майна подружжя:
-         визнав за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб Volkswagen Touareg VIN НОМЕР_3 , 2012 року випуску;
-         стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу Volkswagen Touareg VIN-код НОМЕР_3 , 2012 року випуску, у розмірі 384 000,00 грн;
-         стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу BMW X1, VIN-код НОМЕР_2 , 2015 року випуску, у розмірі 329 100,00 грн;
-         визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку літ. "А", площею 293,5 м?, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;
-         визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку літ. "А", площею 293,5 м?, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;
-         визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0986 га, кадастровий номер 3210900000:01:086:0029, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ;
-         визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0986 га, кадастровий номер 3210900000:01:086:0029, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ;
-         визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0659 га з кадастровим номером 3222486201:01:042:5577, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;
-         визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0659 га з кадастровим номером 3222486201:01:042:5577, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;
-         визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0534 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5081 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування за адресою: АДРЕСА_2 ;
-         визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0534 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5081 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування за адресою: АДРЕСА_2 ;
-         визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку адміністративної будівлі (будинок охорони), реєстраційний номер 1684699232224, загальною площею 4 м?, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
-         визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку адміністративної будівлі (будинок охорони), реєстраційний номер 1684699232224, загальною площею 4 м?, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ;
-         визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку будівлі котельні «Р», реєстраційний номер 2392707632224, загальною площею 39,5 м?, розташованої за адресою АДРЕСА_2 ;
-         визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будівлі котельні «Р», реєстраційний номер 2392707632224, загальною площею 39,5 м?, розташованої за адресою АДРЕСА_2 ;
-         визнав за ОСОБА_2 право власності на 23,2% земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-         визнав за ОСОБА_1 право власності на 76,8 % земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-         визнав за ОСОБА_2 право власності на 23,2 % об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер 2392939532224 - готельного комплексу з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: частку готелю "П" загальною площею 1 731,0 м?;
-         визнав за ОСОБА_1 право власності на 76,8 % об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 2392939532224 - готельного комплексу з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: частку готелю "П" загальною площею 1 731,0 м? та готель "А" загальною площею 1997,1 м?.
 
9.2. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 та позовних вимог ОСОБА_1 за зустрічним позовом відмовив.
 
10.   Київський апеляційний суд постановою від 13 жовтня 2025 року задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Серафимов І. М., скасував рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року в частині відмови у встановленні факту проживання однією сім`єю, поділу готельного комплексу, земельної ділянки та Volkswagen Transporter.
 
10.1. Ухвалив нове рішення в цій частині, яким позов ОСОБА_2 задовольнив частково.
 
10.2. Встановив факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з 11 червня 2013 року до 30 липня 2015 року.
 
10.3. Визнав об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :
-       готельний комплекс з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?, опис: замощення І, огорожа № 1-2 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-       земельну ділянку площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-       автомобіль Volkswagen Transporter, 2018 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 .
 
10.4. В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину готельного комплексу з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?, опис: замощення І, огорожа № 1-2 за адресою: АДРЕСА_1 .
 
10.5. В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину готельного комплексу з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?. Опис: замощення І, огорожа № 1-2 за адресою: АДРЕСА_1 .
 
10.6. В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_2 право власності на готель «А», загальною площею 1 997,1 м?, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
 
10.7. В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_1 право власності на готель «П», загальною площею 1731 м?, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
 
10.8. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 13 181,00 грн за відхилення від ідеальної частки у спільному майні.
 
10.9. В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080, для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 .
 
10.10. В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080, для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 .
 
10.11. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля Volkswagen Transporter, 2018 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , у розмірі 348 061, 30 грн.
 
11.   У листопаді 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ващенко М. Г., на рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року, у якій скаржниця просить:
1)  скасувати постанову Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року в частині:
-         встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з 11 червня 2013 року до 30 липня 2015 року;
-         визнання об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 готельного комплексу з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?, опис: замощення І, огорожа № 1-2 за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-         визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину готельного комплексу з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?, опис: замощення І, огорожа № 1-2 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-         визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину готельного комплексу з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?. Опис: замощення І, огорожа № 1-2 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-         визнання за ОСОБА_2 право власності на готель «А», загальною площею 1 997,1 м?, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-         визнання за ОСОБА_1 право власності на готель «П», загальною площею 1 731 м?, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-         стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 13 181,00 грн за відхилення від ідеальної частки у спільному майні;
-         визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080, для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-         визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080, для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 .
 
11.1. Залишити в силі рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року про поділ майна подружжя в частині:
-       визнання за ОСОБА_2 права власності на 23,2% земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-       визнання за ОСОБА_1 права власності на 76,8 % земельної ділянки площею 0,33 га, кадастровий номер 3222486201:01:042:5080 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-       визнання за ОСОБА_2 права власності на 23,2 % об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер 2392939532224 - готельного комплексу з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: частку готелю "П" загальною площею 1 731,0 м?;
-       визнання за ОСОБА_1 права власності на 76,8 % об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 2392939532224 - готельного комплексу з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: частку готелю "П" загальною площею 1 731,0 м? та готель "А" загальною площею 1997,1 м?.
 
12.   Заявниця вказує на те, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови було застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц, від 06 квітня 2020 року у справі № 738/1452/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 10 жовтня 2018 року у справі № 367/7714/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18. 
 
13.   Обґрунтовуючи касаційну скаргу заявниця вказує на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано положення статті 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України). 
 
14.   Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд взяв до уваги докази, надані позивачем ОСОБА_2 на підтвердження спільного проживання з 11 червня 2013 року до 30 липня 2015 року, а саме: паспорти з відміткою про проживання, закордонні паспорти, фотографії, свідчення свідків, розписки про спільні витрати на облаштування будинку.
 
15.   На думку заявниці, належну оцінку цим доказам дав суд першої інстанції, зазначивши, що вони не є достатніми в розумінні статті 80 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
 
16.   Також зазначає, що апеляційний суд помилково дійшов висновку, що суд першої інстанції визнав свідчення свідків необ`єктивними через родинні зв`язки, не оцінивши їх у сукупності з іншими  доказами та фактично здійснив  переоцінку доказів при апеляційному розгляді. На думку скаржника, правильну оцінку зазначеному надав саме суд першої інстанції.
 
17.   Зазначає, що в оскаржуваній постанові зазначено, що сторони не заявляли повторного клопотання про допит свідків, 
 
18.   Також скаржниця не погоджується із висновком апеляційного суду, що після розлучення у 2013 році подружжя спільне майно не ділило, продовжувало будувати спільними зусиллями дім в місті Ірпені, ОСОБА_1 , звертаючись до суду, не виділяла при цьому часток з майна, яке було набуто особисто нею у період з 2013 року до липня 2015 року, і жодних договорів між подружжям щодо майна не укладалось ані після розлучення, ані перед повторним укладенням шлюбу, що додатково свідчить про спільність та продовження відносин між подружжям. Оскільки скаржниця є титульним власником готельного комплексу і земельної ділянки, то вона здійснює свою підприємницьку діяльність, з якої отримує дохід як фізична особа підприємець, а тому не мала необхідності в поділі майна. Також у касаційній скарзі зазначає про походження іншого майна.
 
19.   Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.
 
20.   Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 не доведено факту спільного проживання однією сім`єю у період з 11 червня 2013 року до 30 липня 2015 року, а тому це слугувало підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги, а також вимог про визнання об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нерухомого майна в рівних частинах та визнання за ОСОБА_1 права власності на 76,8 % об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 2392939532224 - готельного комплексу з добудовою закладу громадського харчування загальною площею 3 728,1 м?, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: частку готелю "П" загальною площею 1 731,0 м? та готелю "А" загальною площею 1997,1 м?, оскільки будівництво зазначеного майна здійснювалось в період розірвання шлюбу між сторонами. 
 
21.   Частинами першою та другою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
22.   Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
23.   Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
 
24.   Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).
 
25.   Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
 
26.   Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (частина перша статті 36 СК України).
 
27.   З огляду на зазначені норми законодавства проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
 
28.   У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
 
29.   Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
 
30.   Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду                               від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.
 
31.   Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17).
 
32.   Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16.
 
33.   Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 07 грудня 1980 року до 11 червня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 11 червня 2013 року шлюб було розірвано за згодою сторін. 31 липня 2015 року сторони повторно уклали шлюб.
 
34.   Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
35.   Згідно зі статтею 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції є судом встановлення, дослідження та з`ясування питань про факти, тому може встановлювати обставини справи, приймати, досліджувати та надавати оцінку доказам.
 
36.   Таким чином, досліджуючи докази та встановлюючи факт спільного проживання в період розірвання шлюбу до повторного укладення шлюбу, суд апеляційної інстанції діяв в межах своєї компетенції.
 
37.   Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, щодо доведеності факту спільного проживання учасників цієї справи в період розірвання шлюбу з 11 червня 2013 року до реєстрації нового шлюбу 30 липня 2015 року, оскільки даний факт належно підтверджений відповідно до процесуальних норм та практики Верховного Суду.
 
38.   Апеляційний суд перевіривши доводи позивача за зустрічним позовом зазначив, що всупереч зазначеній ОСОБА_1 підставі повторного укладення шлюбу - кредит для обладнання готелю, на який банки погоджувались лише за поручительства, перший банківський кредит оформлений у 2017 році, після спливу двох років з дати повторної реєстрації шлюбу.
 
39.   Також суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_1 , звертаючись із зустрічним позовом, не виділяла при цьому часток з майна, що було набуто особисто нею у період з 2013 року до липня 2015 року, що додатково свідчить про спільність та продовження відносин між подружжям, жодних договорів між сторонами щодо майна не укладалось ані після розлучення, ані перед укладенням повторного шлюбу.
 
40.   Тобто в період розірвання шлюбу сторони продовжували користуватись майном, набутим за час шлюбу. 
 
41.   Також, Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, щодо визнання об`єктами спільної сумісної власності майна подружжя.
 
42.   Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися.
 
43.   Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
 
44.   У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя (постанова Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 755/11605/21, провадження № 61?11935св22).
 
45.   Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункти 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України).
 
46.   У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
 
47.   Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
 
48.   Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
 
49.   Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).
 
50.   За частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, конструкція статей 60, 70 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 761/8710/15-ц, провадження № НОМЕР_5 св 21).
 
51.   Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
 
52.   Таким чином, вирішуючи питання про поділ майна подружжя, встановивши факт набуття цього майна подружжям у період перебування в шлюбі, застосуванню підлягають положення статей 60, 70 СК України з урахуванням презумпції спільності права власності подружжя на майно (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2024 року у справі  № 522/3192/21, провадження № 61-8094 св 23).
 
53.   У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок про те, що існує презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з ним не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції покладається на того з подружжя, який її спростовує.
 
54.   За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
55.   Отже, суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази дійшов правильного висновку, щодо поділу майна подружжя в рівних частинах, оскільки був встановлений факт проживання однією сім`єю в період розірвання шлюбу та до повторного його укладення.
 
56.   В цілому наведені доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявниці з установленими судом апеляційної інстанції обставинами справи і оцінкою доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. 
 
57.   Щодо доводів касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови були застосовані норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц, від 06 квітня 2020 року у справі № 738/1452/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 10 жовтня 2018 року у справі № 367/7714/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, Верховний Суд зазначає таке.
 
58.   Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 визначаючи критерій подібності правовідносин вказала на те, що спільність, подібність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин, якими є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, тобто взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Тому для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вживається термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 389 (пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України; пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України) та пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України (пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України; пункту 5 частини першої статті 339 КАС України), таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
 
59.   Оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників є основним, а два інші - додатковими, на що вказує, зокрема, частина дев`ята статті 10 ЦПК України щодо можливості застосування аналогії закону, якщо правовідносини подібні саме за змістом.
 
60.   Подібність спірних правовідносин, виявлену одночасно за трьома критеріями, можна кваліфікувати як тотожність цих відносин (однакового виду суб`єкти, однаковий вид об`єкта й однакові права та обов`язки щодо нього), що не вимагає процесуальний закон.
 
61.   Якщо вважати подібними лише ті правовідносини, у яких тотожними (однаковими) є предмети та підстави позову, встановлені судами обставини, а також матеріально-правове регулювання, то такий підхід звузив би роль Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики (частина третя статті 125 Конституції України, частина перша статті 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).
 
62.   У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними, та порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій). Лише у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, установити суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
 
63.   Із зазначених заявницею постанов Верховного Суду вбачається, що правовідносини у цих справах не є подібними, оскільки суди виходили з інших встановлених обставин справи, а тому колегія суддів відхиляє посилання заявниці в касаційній скарзі на вказані висновки Верховного Суду, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин справ.
 
64.   Доводи скаржниці щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які виразилися в нерозгляді клопотання про повторний допит свідків, також не заслуговують на увагу, оскільки судом апеляційної інстанції надано оцінку твердженням свідків, які були допитані судом першої інстанції.
 
65.   Крім того, згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
 
66.   З огляду на викладене, оскільки питання про достатність доказів відноситься до компетенції судів першої та апеляційної інстанцій і апеляційним судом не встановлено порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції, то аргументи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не сприяв повному, об`єктивному і неупередженому розгляду справи та не здійснив повторний допит свідків, не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення і стосуються переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
 
67.   Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
1.       Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатом Ващенко Мариною Георгіївною, на рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року.
 
2.       Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                       В. В. Пророк

А. А. Калараш

Є. В. Петров