Провадження номер 2/741/214/26
Єдиний унікальний номер 741/1537/25

ЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ
іменем України

28 січня 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого – судді Крупини А.О.,
за участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, 

УСТАНОВИВ:

22 серпня 2025 року у провадження Носівського районного суду Чернігівської області надійшла указана позовна заява.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» ( надалі – ПрАТ «СК «Еталон») Чугуєнко Д.В. зазначав, що постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2024 року у справі № 741/11/24 відповідача ОСОБА_1 , за подією 25 грудня 2025 року визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.
Між страхувальником ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Еталон» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: транспортного засобу «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , підтвердження чому є поліс № АР-3898579 від 27 травня 2023 року (строк дії полісу з 26 травня 2023 року по 25 травня 2024 року).
Власник транспортного засобу «Sean Ibiza», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 звернувся до страховика ПрАТ «СК «Еталон» із заявою про страхове відшкодування.
Згідно зі страховим актом № 4057/01/50/2023/1 від 13 серпня 2024 року потерпілий ОСОБА_3 отримав від ПрАТ «СК «Еталон» страхове відшкодування у сумі 44264 грн. 02 коп., що підтверджується платіжним дорученням.
Відповідно до п. п «в» п. 38-1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Відповідач самовільно залишив місце ДТП, у зв`язку із чим у позивача виникло право на звернення до суду із цим позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.
Представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у сумі 44264 грн 02 коп., а також судові витрати, які складаються з витрат на оплату судового збору в сумі 3028 грн та витрат на оплату професійної правничої допомоги у сумі 15000 грн.
Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 10 листопада 2025 року.
Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року розгляд справи відкладено до 28 січня 2026 року для здійснення повторного виклику відповідача в судове засідання. 
У судове засіданні представник позивача Чугуєнко Д.В. не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, 26 вересня 2025 року до суду надіслав письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника за наявними в матеріалах справи документами, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань сповіщався належним чином шляхом надсилання судових повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав.
Рішенням ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№ 12307/16) визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За письмовою згодою позивача суд постановив 28 січня 2026 року ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 223 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані стороною позивача та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу – автомобіля «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована за полісом добровільного страхування наземних транспортних засобів № АР-3898579 від 27 травня 2023 року, строк дії полісу з 26 травня 2023 року по 25 травня 2024 року, тобто станом на 25 грудня 2023 року поліс був діючим.
Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2024 року у справі № 741/11/24 відповідача ОСОБА_1 за подією 25 грудня 2025 року визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення:
- ст. 122-4 КУпАП – у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами;
- за ст. 124 КУпАП – у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адміністративне стягнення у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн без позбавлення права керування транспортними засобами;
Під час розгляду указаної вище справи судом установлено, що 25 грудня 2023 року о 17 год 20 хв. у м. Носівка, вул. Ніжинський Шлях, 29, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «Рено Меган», д/н НОМЕР_1 , скоївши ДТП, а саме: здійснив зіткнення з автомобілем «Сеат», НОМЕР_2 , після цього місце ДТП пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.
Окрім того, 25 грудня 2023 року 0 17 год 21 хв. у м. Носівка, вул. Ніжинський Шлях, 29, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «Рено Меган», д/н НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Сеат» НОМЕР_2 , який рухався назустріч, чим порушив вимоги п. 13,3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
26 лютого 2024 року постанова суду у справі № 741/11/24 набрала законної сили.
Картою ДТП в системі НПУ підтверджено факт пошкодження транспортного засобу «Sean Ibiza», державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме: бокової лівої його частини.
26 січня 2024 року ОСОБА_3 , власник автомобіля «Sean Ibiza», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернулась до страховика ПрАТ «СК «Еталон» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно з ремонтною калькуляцією № 4057-01-50 від 25 грудня 2023 року вартість ремонту становить 93886 грн 39 коп., вирахування зношення запчастин 35356 грн 37 коп., загальна сума після вирахувань 58530 грн 02 коп.
Страховим актом № 4057/01/50/2023/1 визначено суму страхового відшкодування до виплати потерпілій особі ОСОБА_3 в розмірі 44 264 грн 02 коп. та наказано бухгалтерії Компанії (ПрАТ «СК «Еталон») перерахувати вказану суму за реквізитами.
Матеріали справи доказів сплати ОСОБА_1 суми 44264 грн 02 коп. ПрАТ «СК «Еталон» не містять.
Встановленим в судовому засіданні правовідносинам підлягають застосуванню наступні норми права.
Так, відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів(стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX, який набув чинності з 1 січня 2025 року (надалі – Закон 3720).
Положеннями п. 38.1.1. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, із змінами, (у редакції станом на 25 грудня 2023 року) було установлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:
в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Разом з цим, з 1 січня 2025 року набув чинності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21 травня 2024 року № 3720-IX (надалі – Закон 3720).
Так, відповідно до частини 1 статті 18 Закону 3720 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції; така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) ( підпункти «а», «в» пункту 1 частини 1 статті 37 Закону 3720.
Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яку страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне положення міститься в ст. 27 Закону України «Про страхування».
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2024 року у справі № 741/11/24 відповідача ОСОБА_1 за подією 25 грудня 2025 року визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ст. 122-4 КУпАП.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Водночас пункт 2.10А Правил дорожнього руху встановлює, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Отже, у вказаній вище справі суд зробив висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, тобто залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, та порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після її скоєння за його участю самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а ПрАТ «СК «Еталон» здійснило страхову виплату, то в межах фактичних витрат має право зворотної вимоги до відповідача.
При цьому, суд також зазначає, що жодних заперечень щодо правильності визначення позивачем страхових сум, які було виплачено ОСОБА_3 , або ж власного розрахунку відповідач не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З урахуванням наведеного суд робить висновок про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача коштів у відшкодування шкоди у порядку зворотньої вимоги в розмірі 44264 грн 02 коп, а тому стягує з відповідача на користь позивача вказану суму.
У частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн 00 коп. суд приходить до наступного висновку. 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача були подані:
- копія договору про надання професійної правової допомоги від 28 червня 2023 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон» та адвокатським об`єднанням «Дісп`юте», предметом якого є вчинення юридичних дій з метою стягнення заборгованості з фізичних та юридичних осіб, відповідальних за завдані збитки, до яких Клієнт (ПрАТ «СК «Еталон») має право зворотної вимоги відповідно чинного законодавства;
- копія додаткової угоди № 1 договору про надання професійної правової допомоги від 28 червня 2023 року, дата укладення: 24 липня 2023 року;
- клопотання адвоката Чугуєнка Д.В., представника позивача ПрАТ «СК «Еталон», від 20 серпня 2025 року про розподіл та стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» під час ухвалення рішення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн;
- ордер серії АІ № 1960875 від 20 серпня 2025 року про надання адвокатом Чугуєнком Д.В. правничої допомоги ПрАТ «СК «Еталон»;
- копія свідоцтва на право зайняття Чугуєнком Д.В. адвокатською діяльністю від 30 серпня 2016 року;
- копію акту приймання-передачі наданих послуг від 20 жовтня 2025 року, згідно з яким адвокатське об`єднання «Дісп`юте» надало, а клієнт ПрАТ «СК «Еталон» прийняло послуги відповідно до Договору та Додаткової угоди від 24 липня 2023 року на суму 15000 грн. без ПДВ.
Отже, адвокатом надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).
Отже, ураховуючи положення статті 141 ЦПК України, ураховуючи, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, ураховуючи, що подання таких позовів, зокрема від імені ПрАТ «СК «Еталон» не є одиничним випадком і, відповідно, не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, ураховуючи зміст позову, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд визначає вартість наданих послуг у розмірі 6000 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» у порядку зворотньої вимоги (регресу) витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 44264 (сорок чотири тисячі двісті шістдесят чотири) гривні 02 копійки, 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок. 
У стягненні решти витрат на оплату професійної правничої допомоги відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії рішення.
Учасники справи:
позивач: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон», код згідно ЄДРПОУ 20080515, адреса місцезнаходження: 03067, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, прим. 6;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 28 січня 2026 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА