Справа № 357/1277/26
1-кп/357/577/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі судді ОСОБА_1 розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 12026116030000013 дані про яке 10.01.2026 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ставище Ставищенського району Київської області, громадянина України, не працевлаштованого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , передбаченого частиною першою статті 309 КК України,
установив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Так, статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту – Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту – Перелік), в тому числі і «PVP», включеного до Списку №2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено», допускається лише у цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону, а саме:
діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.15 Закону);
використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);
діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону).
Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_2 , 10 січня 2026 року близько 17 години 30 хвилин перебуваючи в лісі неподалік вулиці Лісова в м. Біла Церква Київської області на земельній ділянці незаконно придбав – знайшов пакет з прозорого полімерного матеріалу з пазовим замком, всередині якого містилась кристалоподібна речовина світло-бежевого кольору, ззовні схожа на психотропну речовину. Надалі, ОСОБА_2 переконавшись, що знайдена ним речовина є психотропною, а саме – PVP, оскільки в минулому мав досвід вживання психотропних речовин, поклав її до лівої кишені рукава куртки, в яку був одягнений, тим самим залишивши зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.
Після цього, 10 січня 2026 року близько 17 години 50 хвилин ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції поблизу будинку № 75 по вул. Лісова в м. Біла Церква Київської області для перевірки на предмет зберігання заборонених предметів та речовин. В подальшому, у ході проведення огляду місця події ОСОБА_2 добровільно видав працівникам поліції пакет з прозорого полімерного матеріалу з пазовим замком, всередині якого містилась кристалоподібна речовина світло-бежевого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – «PVP» масою 0,689 г, яку ОСОБА_2 всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту. 
Своїми діями  ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.
Формулювання статті (частин статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Кримінальний кодекс України, частина 1 стаття 309: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
Процесуальні підстави ухвалення судом рішення за наслідками розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.
Частиною 2 ст.12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Отже, враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, то кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком.
Відповідно ж до ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК зазначене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта також додана письмова заява ОСОБА_2 складена у присутності захисника ОСОБА_3 , якою він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, обвинувачений ОСОБА_2 , також беззаперечно визнав свою винуватість.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові клопотання та заява, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акту, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_2 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали, зокрема, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, рапорти, заява ОСОБА_2 від 10.01.2026, протокол огляду місця події від 10.01.2026, постановою про перенесення відеозапису з первинного носія від 10.01.2026, постанова про визнання речовими доказами від 10.01.2026, постанова про призначення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 11.01.2026, довідка про витрати на проведення експертизи, висновок експерта від 14.01.2026 № СЕ-19/111-26/1403-НЗПРАП, постанова про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 15.01.2026, квитанція № 14 від 16.01.2026, повідомлення про підозру від 27.01.2026, також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Суд також погоджується та вважає доведеною кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставини, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 суд відносить щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.
Мотиви призначення покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив умисне кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, має постійне місце проживання, одружений, утриманців не має, раніше не судимий.
Отже, з урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_2 його відношення до вчиненого, майнового стану, наявність кількох пом`якшуючих обставини та відсутність обтяжуючих, наявні підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2 у виді штрафу. На думку суду, призначення саме такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Обмежень, щодо можливості застосування покарання у виді обмеження волі передбачених в ч.3 ст.61 КК України судом не встановлено.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами, у вказаному кримінальному провадженні запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовувались.
25. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.3 ч.9 ст. 100 КПК України.
26.Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у справі, в розмірі 3565,60 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.
Керуючись ст.309 КК України, ст. ст. 369-371, 373-375, 381-382 КПК України, суд –
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави фактичну вартість проведення судової експертизи, за висновком експертизи від від 14.01.2026 № СЕ-19/111-26/1403-НЗПРАП, згідно з довідкою, у розмірі 3565,60 грн..
Речовий доказ на підставі п.3 ч.9 ст.100 КК України:
- Маса «PVP» в речовині становить 0,689 г, та відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 15.01.2026, квитанція № 14 від 16.01.2026, зберігається в камері схову Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області – знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Київським апеляційним судом.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_5