ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18638/22 Суддя (судді) першої інстанції: Аляб`єв І.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В.В.,
суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-С" про стягнення штрафу, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-С" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "Промінь-С" про стягнення з в судовому порядку суми штрафних санкцій згідно з Рішенням від 26.06.2020 року № 31 у розмірі 34 000 грн до державного бюджету України.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.04.2025 позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції з огляду на те, позивач пропустив строк звернення до суду.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням від 26.06.2020 № 31 до ТОВ «Промінь-С» застосовано штраф в сумі 34 000 грн. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.07.2022 у справі № 640/19101/20 (набрало законної сили 15.08.2022) відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Промінь-С" до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 26.06.2020 № 31. 
Так як, відповідачем у встановлені строки штраф не сплачений, позивач звернувся щодо його стягнення в судовому порядку.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оцінка правомірності цього рішення органу державного нагляду (контролю) (позивача) була надана судом в ході розгляду справи № 640/19101/20 за позовом ТОВ «Промінь-С» до ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 26.06.2020 № 31 та таке рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій було визнано правомірним та обґрунтованим. Під час розгляду даної справи, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів сплати визначеної суми штрафу у розмірі 34000 грн у добровільному порядку.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначає Закон України від 21.06.2012 № 5007-VI «Про ціни і ціноутворення» (далі - Закон № 5007-VI).
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 (далі - Закон № 877-V).
Керуючись приписами ст. 18 Закону № 5007-VI уповноважені органи мають право:
1) проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки: достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;
2) одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки;
3) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу;
4) робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій;
5) вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
6) приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
7) надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;
8) звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Пункт 4 ч. 1 ст. 20 Закону № 5007-VI встановлює, що до суб`єктів господарювання уповноваженими органами застосовуються адміністративно-господарські санкції за невиконання приписів уповноважених органів або створення перешкод для виконання покладених на них функцій - штраф у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону № 5007-VI порядок стягнення сум адміністративно-господарських санкцій, передбачених цією статтею, визначається Господарським кодексом України.
Частина 3 ст. 12 Закон № 877-V встановлює, що у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку. 
Як встановлено вище та не заперечується сторонами у справі, до відповідача рішенням від 26.06.2020 № 31 було застосовано адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн на підставі п. 6 ч. 1 статті 18, п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону № 5007-VI та ст. 12 Закону № 877-V, внаслідок створення ТОВ «Промінь-С» перешкод для виконання покладених функцій на посадових осіб Головного управління шляхом ненадання документів (інформації) необхідних для здійснення позапланової перевірки.
Як вірно вказано судом першої інстанції, оцінка правомірності цього рішення органу державного нагляду (контролю) (позивача) була надана судом в ході розгляду справи № 640/19101/20. Рішення від 26.06.2020 № 31 добровільно відповідачем не виконано.
Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск звернення до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.
Так, дійсно у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 420/11261/20 судом викладений наступний висновок: «… підставою, яка надала позивачу право на пред`явлення позову щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення законодавства про заходи попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення є встановлення факту несплати відповідачем відповідного штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення, тому Головне управління Держпродспоживслужби у Одеській області набуло право звертатися до суду з відповідним позовом через 15 днів після отримання позивачем відповідної постанови …».
Тобто, Верховний Суд пов`язує право зі звернення до суду за стягненням суми штрафу саме зі спливом п`ятнадцятиденного строку, встановленого ч. 3 ст. 12 Закону № 877-V, для сплати штрафу.
Подібний підхід до обрахунку строків звернення до суду також викладеного у постановах Верховного Суду від постановах від 04.07.2023 у справі № 640/2003/22 та від 18.10.2023 у справі № 640/7304/22, де зазначено, що за загальним правилом у суб`єкта господарювання є 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа на добровільне виконання застосованої до нього штрафної санкції. Невиконання у добровільному порядку цього припису є підставою для суб`єкта владних повноважень на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення суми штрафної санкції. При цьому конструкція вказаної норми містить виключення із загального правила - якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі.
Вказаний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 11.07.2024 у справі № 620/4425/23.
Зважаючи на те, що рішення позивача від 26.06.2020 № 31 оскаржувалось у судовому порядку, останнім дотримано строк звернення до суду з цим позовом про стягнення суми штрафних санкцій.
Доказів, які б відповідали вимогам статей 73 - 76 КАС України, та спростовували зазначені вище мотиви або підтверджували відсутність підстав для задоволення позову апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано.
Апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченнях на позовну заяву, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
Згідно з п. 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-С" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-С" про стягнення штрафу - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко