ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 січня 2026 року 	Справа № 280/10829/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника – адвоката Шокарєвої Альони Вікторівни (смт. Нижні Сірогози, Херсонська область), до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
08.12.2025 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника – адвоката Шокарєвої Альони Вікторівни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якій позивач просить суд:
визнати бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації протиправною;
зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 23.10.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк дії відповідних законних підстав з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є здобувачем освіти у закладі Структурний підрозділ «Фаховий коледж економіки та інформаційних технологій» Приватний акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій». 23.10.2025 позивачем подана заява на відстрочку з доданими копіями документів, які підтверджують право на відстрочку, на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізацію». Вказана заява була отримана відповідачем 28.10.2025, проте жодної відповіді щодо надання/відмови у наданні відстрочки позивач не отримав. В Єдиному державному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформація щодо надання відстрочки не відображається. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною. Просить позов задовольнити.
Ухвалою від 10.12.2025 відкрито провадження у справі №280/10829/25 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
25.12.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 неодноразово повідомлялося позивачу безпосередньо чи через адвоката Шокарєву А.В. про відсутність даних про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 , вимоги пункту 58 Порядку №560, та необхідністю його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання для актуалізації даних в Єдиному державному реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що було проігноровано позивачем та його представником. Окрім цього, відповідно до заяви ОСОБА_1 щодо отримання ним відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, він змінив своє місце проживання та фактично проживає на території АДРЕСА_3 , тобто покинув тимчасово окуповане військами російської федерації в березні 2022 року місто Токмак Запорізької області. ОСОБА_2 , буд. АДРЕСА_3 на території якого здійснює свою діяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також із листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 24.11.2025 року №9900 вбачається, що громадянину ОСОБА_1 рекомендовано було звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_7 для постановки на військовий облік військовозобов`язаних з подальшою подачею заяви щодо отримання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, що було проігноровано позивачем. В зв`язку з чим вважає, що з боку відповідача відсутня будь-яка протиправна бездіяльність. Просить позовні вимоги позивача залишити без задоволення.
Інших заяв (клопотань, пояснень, заперечень тощо) від сторін, станом на час розгляду справи, до суду не надходило.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Позивач є здобувачем освіти відповідно до наказу №04-18к про зарахування від 17.10.2025 у закладі Структурний підрозділ «Фаховий коледж економіки та інформаційних технологій» Приватний акціонерного товариства «Приватний вищий навчальний заклад «Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій», що підтверджується довідкою №797259 про здобувача освіти за даними Єдиного державної електронної бази з питань освіти від. 21.10.2025.
23.10.2025 позивачем було подано, засобами поштового зв`язку з описом про вкладення, заяву на відстрочку з доданими копіями документів, які підтверджують право на відстрочку, на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізацію». 
До заяви було додано копії відповідних документів, а саме:
- військового квитка ОСОБА_1 з відміткою про перебування на обліку, сторінка 22 «Принят на учет ІНФОРМАЦІЯ_8 , від 30.05.2008р.» (дослівне перенесення з військового квитка); 
- довідки №797259 про здобувача освіти за даними Єдиного державної електронної бази з питань освіти від 21.10.2025 на ім`я ОСОБА_1 ;
- паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_1 ;
- картки фізичної особи – платника податків виданого на ім`я ОСОБА_1 .
Вказана заява була отримана відповідачем 28.10.2025, що підтверджується вкладенням до цінного листа та роздруківкою перевірки статусу відстеження (копії долучені до матеріалів справи).
Як зазначив позивач в позові, відповідь на свою заяву він не отримав. В Єдиному державному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформація щодо надання відстрочки не відображається.
30.10.2025 представником позивача було подано адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_9 та до ІНФОРМАЦІЯ_10 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_11 ) стосовно отримання інформації щодо результатів розгляду заяви про надання відстрочки військовозобов`язаному ОСОБА_1 від 23.10.2025.
04.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 було надано відповідь за №3/8198, де повідомлялося, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та в ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні дані про перебування позивача на військовому обліку.
04.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_11 було надано відповідь за №9305, в якій зазначено, що позивач, згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
05.11.2025 представником позивача було подано повторний адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_9 з копією відповіді №9305 ІНФОРМАЦІЯ_6 від 04.11.2025 в якій вказано, що позивач знаходиться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповіді на який не було надано. Докази іншого відсутні.
10.11.2025 представником позивача був поданий повторний адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_9 та для перенаправлення до ІНФОРМАЦІЯ_6 з питанням про надання повідомлення, про відмову у надані відстрочки позивачу у встановленій формі згідно додатку 7 постанови КМУ №560 для можливості звернення до адміністративного суду з позовом про визнання дій протиправними.
Відповідь №3/8443 від 13.11.2025, від ІНФОРМАЦІЯ_9 також містить данні про відсутність позивача на військовому обліку, повідомлення про відмову в надані відстрочки у відповіді відсутня.
Відповідь №9567 від 13.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_11 , в якій повідомляє що, відповідно до статей 33 та 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункту 16 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 30.12.2022 №1487, облік (фіксація, накопичення та зберігання) відомостей (персональних даних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладено на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. 
24.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_11 надав відповідь на адвокатський запит представника в якій зазначено, що на теперішній час позивач проживає за адресою АДРЕСА_4 та рекомендував звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_12 .
24.11.2025 представник позивача звернулася з адвокатським запитом до ІНФОРМАЦІЯ_12 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_13 ) та отримала відповідь №14509 від 01.12.2025 в якій вказано, що за військово-обліковим документом позивач взятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_14 з 30.08.2008 року. З обліку не знімався.
Також у військовому квитку позивача на сторінці 22 розділу VI «Відмітки про військовий облік» у колонці взято, стоїть штам про взяття на облік ІНФОРМАЦІЯ_15 з 30.05.2008, у колонці знято відмітки відсутні. 
На теперішній час всі справи та особисті картки військовозобов`язаних, призовників та резервістів ІНФОРМАЦІЯ_16 повинні знаходитися у ІНФОРМАЦІЯ_9 , в зв`язку з чим заява на отримання відстрочки була подана позивачем на розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
На підставі відповіді ІНФОРМАЦІЯ_17 №4509 від 01.12.2025, у якій повідомлялось про перебування позивача на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_14 з 30.05.2008 року, та відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 №9305 від 04.11.2025, в якій повідомлялось про перебування позивача на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач вважає, що відповідач вчинив противоправну бездіяльність щодо не розгляду його заяви. 
Зазначена, на думку позивача, бездіяльність відповідача стала підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII, тут і далі в редакції чинній на час спірних правовідносин).
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Частиною першою статті 2 Закону №2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом (частина перша статті 4 Закону № 2232-ХІІ).
Відповідно до абзацу третього частини шостої статті 2 Закону №2232-ХІІ до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Основного Закону України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, строк дії якого Указами Президента України неодноразово продовжувався.
Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-ІХ (далі - Указ №65/2022), постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Отже, воєнний стан в Україні діє, а загальна мобілізація проводиться з 24.02.2022.
Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 23 Закону №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Відповідно до абзацу 9 пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560), відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (пункт 59 Порядку №560).
Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Отже, наведеними нормами визначено, що військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зобов`язані, зокрема, вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, й фактично розглянути такі документи протягом семи днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.
Проте заява позивача по суті не розглянута та вмотивоване рішення за результатами розгляду не прийнято. Доказів іншого відповідачем не надано.
Щодо посилань відповідача на зміну місця проживання позивача суд зазначає, що відповідно до п. 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач має зареєстроване місце проживання на території діяльності відповідача та відповідно до військового квитка перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_14 з 30.08.2008 року (м. Токмак входить в межі території діяльності відповідача), при цьому позивач не має статусу внутрішньо переміщеної особи та не має іншого зареєстрованого місця проживання, окрім як в м. Токмак. Відтак, саме відповідач має розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову під час мобілізації.
Що стосується вимоги «… надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк дії відповідних законних підстав…», то суд зазначає, що визначати наявність чи відсутність у військовозобов`язаного права на відстрочку з підстав, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є повноваженням, в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_9 , а повноваження суду обмежуються наданням оцінки таким діям (бездіяльності) чи рішенням в межах здійснення судового контролю, у разі надходження позову з таким предметом спору.
В даному випадку вказана вимога є передчасною, оскільки відповідач ще не розглянув по суті заяву позивача та не прийняв вмотивованого рішення за результатами її розгляду.
В зв`язку з чим в задоволенні цієї вимовити слід відмовити.
В даному випадку належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.10.2025 та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду його заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з урахуванням висновків суду.
При вирішенні даної справи суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач правомірність своєї бездіяльності та рішення належними та допустимими доказами не довів.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким вчинена протиправна бездіяльність, а саме – ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Також в позові зазначено, що «Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (додається до позову), які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у першій інстанції, складає 1937,92 грн, а саме судовий збір за подання позову. Витрати на правничу допомогу: написання 5000 грн, заява про забезпечення 3000 грн.».
Проте, до позову не додано жодного документального доказу, в тому числі і розрахунку, понесених позивачем витрат на правову допомогу. В зв`язку з чим дана вимога заявлена необґрунтовано та не підлягає задоволенню. 
Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника – адвоката Шокарєвої Альони Вікторівни (смт. Нижні Сірогози, Херсонська область), до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.10.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_18 розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.10.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу – відмовити. 
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення у повному обсязі складено та підписано «22» січня 2026 року.

Суддя Р.В. Кисіль