Суддя Зайцева М. С. 

Справа № 635/6909/25 
Провадження № 2/644/963/26 

05.02.2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2026 року
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді – Зайцевої М.С.,
за участю секретаря – Селіхової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова цивільну справу №635/6909/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:
До Індустріального районного суду м. Харкова з Харківського районного суду Харківської області надійшла зазначена цивільна справа для розгляду за підсудністю.
16.09.2025 року в результаті автоматизованого розподілу цивільної справи № 635/6909/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначену цивільну справу передано в провадження судді Зайцевій М. С..
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10956, 44 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту – 5040, 41 грн.; заборгованість за відсотками – 5916, 03 грн.; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту – 0 грн.. Судовий збір у розмірі 3028, 00 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000, 00 грн.. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.10.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № R01.00505.005833380. Банк на виконання умов кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 5370, 97 грн. строком до 17.12.2022 року, а позичальник зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами договору. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 19.12.2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 10956, 44 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом- 5040, 41 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -5916, 03 грн. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023, за яким перейшло право вимоги за договором, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 22.12.2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, за яким перейшло право вимоги за договором № R01.00505.005833380 від 17.10.2019 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 ..
Ухвалою суду від 17.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подавала.
Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, що судом ухвалено про заочний розгляд справи, то в відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 17.10.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № R01.00505.005833380. Відповідно до п. 1.1 договору ПАТ «Ідея Банк» надав відповідачу кредит на поточні потреби в сумі 5370, 97 грн. строком на 38 місяців, а відповідач зобов`язався повернути кредит разом з процентними платежами згідно умов договору. 17.10.2019 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, заяву анкету.
Згідно п.п. 1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35, 17% річних від залишкової суми кредиту.
Кредитні кошти у розмірі 5370, 97 грн. були перераховані на рахунок відповідача, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 ..
Відповідач своїх зобов`язань за договором № R01.00505.005833380 від 17.10.2019 року належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 19.12.2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 10956, 44 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом- 5040, 41 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -5916, 03 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком.
19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023, за яким до ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» перейшло право вимоги за вказаним вище договором, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 
22.12.2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за вказаним вище договором договором № R01.00505.005833380 від 17.10.2019 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 ..
Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного Кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором.
За правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості та її розмір, суду не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку.
Приймаючи до уваги вищевикладене, що відповідач не належним чином виконує свої зобов`язання, суд позовні вимоги задовольняє і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № R01.00505.005833380 від 17.10.2019 року в розмірі 10956 грн. 44 коп.
Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК Українидля визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. представник позивача надав суду: договір про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та АО «Правничий Курс»; додаткову угоду № 1/1 від 01.07.2024 року, укладену між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та АО «Правовий Курс»; акт № 1 прийому -передачі Реєстру Боржників за договором про надання правової допомоги № 02-24 від 16.06.2024 року; акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 24.07.2025 року, укладений між замовником ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та АО «Правовий Курс», а саме: проведення консультації з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду; наказ (розпорядження) про прийняття на роботу до АО «Правовий Курс» Ушакевич М.П.; довіреність від 22.01.2025 року, якою ТОВ «ФК «Профіт Капітал» уповноважує адвоката Ушакевич М.П. представляти інтереси товариства. Платіжною інструкцією № 1496 від 24.07.2025 року підтверджується сплата ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за надану правничу допомогу за договором №02-24 від 01.07.2024 року.
Суд дослідивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, докази надані на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, вважає, що судові витрати в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Виходячи з положень статей 137, 141ЦПК України, статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Таким чином, суд зобов`язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача.
Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп. є не співмірною, зокрема, із складністю справи та виконаними роботами. Зазначена категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, додатки до позовної заяви, також є наперед визначеними та не потребують великих зусиль для його зібрання.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
З позовної заяви вбачається, що вона подана позивачем в особі представника М. П. Ушакевич. Провадження по цивільній справі відкрито в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача не приймав безпосередню участь в судовому засіданні, вказана цивільна справа не є складною.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, через призму критеріїв, встановлених статтями 137 та 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Суд зазначає, що при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.
Заявлені витрати на правову допомогу на загальну суму 7000 грн 00 коп. є очевидно не співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом нанадання таких послуг та сам розмір є явно завищеним.
Суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн 00 коп., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивач.
Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором № R01.00505.005833380 від 17.10.2019 року в розмірі 5370 грн. 97 коп., а також судові витрати, з яких 3028 грн. - сплачений позивачем судовий збір, та 3000 грн. - витрати на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 5,10-13, 81, 83, 141, 264-265, 280, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за договором № R01.00505.05833380 від 17.10.2019 року в розмірі 10956 грн. 44 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Інформація про сторони:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (місце знаходження: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, б. 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39992082).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Головуючий: М. С. Зайцева