154/5212/25
1-кп/154/334/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025035510000374 від 20.11.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ, Волинська область, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, 
ВСТАНОВИВ
03 жовтня 2023 року ОСОБА_4 отримав пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 , в якому вказано вид пенсії «2 гр. ОСОБА_5 ». В подальшому, на початку листопада 2025 року, точну дату не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи єдиний злочинний умисел, направлений на підроблення офіційного документа, що відповідно до ст.38 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» дає право першочергового перетину державного кордону України, а саме пенсійного посвідчення, яке є офіційним документом відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України №26-1 від 03.11.2017 «Про порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії», усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вніс зміни в графу «Вид пенсії», а саме: в друкований текст «2гр. ОСОБА_5 » на «1гр. ОСОБА_5 » шляхом часткового механічного видалення елементів первинної цифри «2» з подальшим наклеюванням у вказаній локації на поверхню бланка фрагменту іншого документу з наявною цифрою «1», таким чином умисно підробив офіційний документ – пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , з метою його використання в подальшому під час перетину Державного кордону України.
Крім цього, 19 листопада 2025 року о 19 год 30 хв, ОСОБА_4 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг» Волинської митниці Держмитслужби, що за адресою: вулиця Левінцова, 60, м. Устилуг, Володимирського району, Волинської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, з метою першочергового перетину державного кордону України, право на яке мають особи з інвалідністю першої групи, надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ, а саме підроблене пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , чим використав завідомо підроблений документ.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, пояснив про обставини їх вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх. У скоєному щиро каявся, просив суворо його не карати. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Отже, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю встановлена в ході судового розгляду, і його дії правильно кваліфіковані: за ч.1 ст.358 КК України, як підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, з метою його використання; за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа. 
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини та щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, пенсіонер, є особою з інвалідністю 2 групи, задовільно характеризується за місцем проживання, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває. 
Як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття.
З урахування вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, а саме за ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України - у виді пробаційного нагляду, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України. 
Остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Таке покарання на думку суду відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Відповідно до ст.124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи документів №СЕ-19/103-25/15300–ДД від 25.11.2025 в розмірі 4011,30 грн.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 21.11.2025 (справа №154/4768/25, провадження № 1-кс/154/836/25). 
Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.358 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки;
- за ч.4 ст.358 КК України – у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити  ОСОБА_4  остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової технічної експертизи документів №СЕ-19/103-25/15300–ДД від 25.11.2025 в розмірі 4011,30 грн.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Володимирського міського суду Волинської області від 21.11.2025 (справа №154/4768/25, провадження № 1-кс/154/836/25). 
Речовий доказ у справі, а саме, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 03.10.2023 на ім`я ОСОБА_4 – зберігати при матеріалах кримінального провадження. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1