ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р.	Справа № 440/5577/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва) по справі № 440/5577/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії по 2 групі інвалідності з 01.12.2022 в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на виконання Рішення Конституційного Суду від 20.03.2024 №2-р(ІІ)2024, без обмеження максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавської області здійснити з 20.03.2024 перерахунок та виплату, призначеної з 01.12.2022 пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в її максимально нарахованому підсумковому розмірі (з урахуванням індексації, доплат та підвищень, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії) без обмеження максимальним розміром та провести виплату різниці між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами пенсії по інвалідності з 20.03.2024 по день проведення доплати.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024, яке за наслідками апеляційного перегляду набрало законної сили 14.01.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження ОСОБА_1 з 20.03.2024 виплати пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 20.03.2024 перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без обмеження її максимального розміру та з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
У квітні 2025 р. позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі № 440/5577/24 упродовж достатнього терміну для підготовки звіту з дня постановлення ухвали суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 заяву задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в двомісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 по справі №440/5577/24 у повному обсязі.
12.06.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області надано до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення суду в адміністративній справі №440/5577/24.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі №440/5577/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в тримісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі №440/5577/24 у повному обсязі.
24.09.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області надано до суду звіт про виконання судового рішення від 31.07.2024.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі №440/5577/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі № 440/5577/24 в двомісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали з відповідними підтверджуючими доказами щодо його виконання.
28.11.2025 відповідачем надано до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024.
У звіті пенсійний орган зазначив, що на виконання рішення суду ним проведено перерахунок пенсії позивача з 20.03.2024 та призначено її до виплати; нараховано заборгованість з пенсійних виплат за період з 20.03.2024 по 28.02.2025 в сумі 204 056,76 грн, проте не виплачено через відсутність бюджетних асигнувань на зазначені цілі.
Відповідач повідомив, що вказану заборгованість обліковано в Головному управлінні за порядковим номером 786904, орієнтована дата її виплати позивачу буде здійснена в межах бюджетного року.
Як наслідок, вважає, що судове рішення виконано в межах покладених на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 року у справі № 440/5577/24.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким справу направити для продовження розгляду його заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судове рішення не виконано відповідачем належним чином з огляду на проведення невірного розрахунку пенсії, що призвело до її зменшення. Проте судом першої інстанції не досліджено питання правильності розрахунків пенсії, проведених пенсійним органом на виконання судового рішення.
Крім того, вказує, що судове рішення залишається невиконаним в частині виплати перерахованої пенсії. Посилання пенсійного органу щодо відсутності коштів на проведення виплат, які судом першої інстанції визнані поважною підставою для невиконання судового рішення в цій частині, є помилковими.
Враховуючи відсутність належних доказів виконання судового рішення у повному обсязі, вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про прийняття звіту.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав докази неможливості прибуття до суду.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Приймаючи звіт, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом виконано судове рішення в частині здійснення перерахунку пенсії, а заборгованість з її виплати не проведено у зв`язку відсутністю бюджетного фінансування, тобто з незалежних від відповідача причин.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Згідно частин 1, 2 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі № 440/5577/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 20.03.2024 перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без обмеження її максимального розміру та з урахуванням виплачених сум.
На виконання судового рішення, пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача з 20.03.2024 із заробітної плати за роботу в зоні відчуження за серпень 1986 р., з урахуванням коефіцієнта заробітної плати 7,88268 (осучаснений розмір заробітної плати з 20.03.2024 склав 63 017,85 грн (7,88268 х 7994,47)) з урахуванням 80% втрати професійної працездатності за наслідками якого, загальний розмір пенсії склав 43 928,85 грн.
За період з 20.03.2024 по 28.02.2025 пенсійним органом нарахована заборгованість в сумі 204 056,76 грн, яку обліковано в «Інтегрованій комплексній інформаційній системі» підсистеми «Реєстр судових рішень» для здійснення виплати за окремою бюджетною програмою.
За твердженнями відповідача, орієнтовна дата виплати заборгованості по справі № 440/5577/24 буде здійснена в межах бюджетного року.
Крім того, пенсійний орган повідомив, що 23.09.2025 ним здійснено запит до Пенсійного фонду України щодо можливості виконання рішення суду, у відповідь на який Пенсійний фонд України повідомив, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України, визначеними судом боржниками, в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначена у бюджеті Фонду на 2025 рік — 8144,40 млн. грн. та на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №821 від 14.07.2025 – 8144,40 млн. грн. Відповідно до плану доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на 2025 рік зі змінами від 28.10.2025 визначено на виплату за бюджетною програмою "Виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), перерахованих на виконання рішень суду" заплановані видатки 27753,6 тис грн, із них власні доходи – 12166,5 тис грн, державний бюджет - 15587,1 тис грн. За бюджетною програмою «Погашення заборгованості з виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) на виконання ретроспективних судових рішень» заплановані видатки 19324,8 тис грн, із них власні доходи – 11813,1 тис грн, державний бюджет – 7511,7 тис грн.
Дослідивши поданий відповідачем звіт про виконання рішення суду та додані до нього докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсійним органом виконано судове рішення в частині перерахунку пенсії позивача з 20.03.2024, відповідні виплати проводяться з 01.03.2025, а заборгованість з недоплаченої пенсії за період з 20.03.2024 по 28.02.2025 в розмірі 204 056,76 грн нарахована ОСОБА_1 , проте не виплачена з огляду на відсутність бюджетних асигнувань, що є поважною причиною невиконання судового рішення в цій частині.
Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що ведення листування між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, що не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.
Лише, направлення відповідачем до Пенсійного фонду України запитів з проханням виділення коштів на виплату заборгованості з пенсії не є достатнім заходом для вжиття завершальних заходів з виконання судового рішення від 31.07.2025 у справі № 440/5577/24.
Натомість, інших доказів вжиття дієвих заходів, які б свідчили про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення в частині виплати позивачу пенсії, відповідачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано.
Колегія суддів зауважує, що невиплата позивачу нарахованої пенсії, яка обґрунтована відсутністю цільових бюджетних коштів, не може бути свідченням повного виконання судового рішення, оскільки при цьому порушується гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ у справі “Кечко проти України” від 08 листопада 2005 року).
За практикою ЄСПЛ, зокрема у справі “Шмалько проти України”, суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу. Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків.
Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.
Також така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у зразковій справі № 160/3586/19, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції, а також в ухвалах Верховного Суду від 13.12.2023 у справі № 200/3958/19-а, від 03.04.2025 у справі № 560/1080/19, від 05.08.2025 у справі № 580/2522/24 тощо.
Отже, невиконання остаточного рішення суду з підстав відсутності коштів не є поважною причиною, за якою боржник звільняється від такого обов`язку, та відповідно не може підтверджувати фактичне виконання рішення суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вказує, що рішення суду наразі залишається невиконаним в частині виплати нарахованої пенсії.
Колегія суддів зауважує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Натомість, судом першої інстанції не враховано вищенаведеного, як наслідок, помилково зазначено про виконання пенсійним органом судового рішення.
Крім того, за твердженням позивача, пенсійний орган провів невірний розрахунок його пенсії на виконання судового рішення, що призвело до її зменшення. 
Проте судом першої інстанції не надано жодної оцінки вищенаведеним доводам заявника, не досліджено питання правильності обрахунку пенсії, призначеної за судовим рішенням, що призвело до передчасних висновків про прийняття звіту.
Таким чином, висновок суду щодо наявності підстав для затвердження звіту є передчасним, зробленим без повного та всебічного з`ясування обставин у справі в їх сукупності та перевірки їх доказами.
Натомість, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 382 КАС України та не повного встановлення обставин справи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Разом з цим, вирішення питання про прийняття або продовження строку подання звіту про виконання рішення суду, у розумінні статті 382 КАС України віднесено до компетенції суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, яким в даному випадку є Полтавський окружний адміністративний суд, а тому апеляційний суд позбавлений процесуального права вирішити таку заяву по суті.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Доводи апелянта щодо наявності підстав для направлення на новий розгляд його заяви, поданої в порядку 383 КАС України колегія суддів відхиляє, оскільки в межах цієї справи судом переглядається питання щодо прийняття звіту суб`єкта владних повноважень в рамках судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо затвердження звіту, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження вирішення питання прийняття звіту про виконання судового рішення до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 243, 308, 310, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі № 440/5577/24 скасувати.
Адміністративну справу № 440/5577/24 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для вирішення питання про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі № 440/5577/24.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено 02.02.2026 року