Справа № 420/31477/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просить:
- Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті їй одноразової грошової допомоги, передбаченої п.4 ч.1 ст.97 Закону України “Про Національну поліцію” у зв`язку із встановленням їй III групи інвалідності.
- Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п.4 ч.1 ст.97 Закону України “Про Національну поліцію”, у зв`язку із встановленням йому III групи інвалідності, що настала внаслідок проходження служби в поліції до ст. 99 Закону України “Про Національну поліцію”.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що причиною захворювання ОСОБА_1 є проходження служби в поліції, інвалідність встановлена належним органом 17 березня 2025 року, причина звільнення ОСОБА_1 за станом здоров`я (через хворобу). Відтак, відмова Головного управління Національної поліції в Одеській області в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського ОСОБА_1 є протиправною. 
14.10.2025 року відповідач подав до суду відзив, згідно якого позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити. Відповідач зазначив, що з огляду на надані ОСОБА_1 документи вбачається, що відсутня одна обов`язкова умова для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, а саме: визначення поліцейському інвалідності протягом шести місяців після звільнення його з поліції. ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції 20 березня 2025 року наказом Головного управління Національної поліції №333 о/с за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліції». Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Порядку № 646 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги y разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена у витягу рішення експертної команди повсякденного функціонування. У витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №84/25/2246/В у пункті 17.1.5 зазначено, що дата з якої встановлено інвалідність - 17.03.2025. З викладеного вбачається, що ОСОБА_1 було встановлено інвалідність раніше, ніж звільнено з поліції, а у пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» чітко зазначено, що визначення поліцейському інвалідності повинно відбутися протягом шести місяців після звільнення його з поліції.
17.10.2025 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що норма Закону регламентує порядок соціальної виплати поліцейському, якому визначено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби так і виплати особам протягом шести місяців після звільнення (колишньому поліцейському, тобто працівнику). Таким чином, на ОСОБА_1 в повній мірі розповсюджуються положення пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», як на поліцейську, якій визначено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням нею служби в органах внутрішніх справ або поліції.
23.10.2025 року від представника відповідача надійшли заперечення, в яких відповідач зазначив, що визначення поліцейському інвалідності повинно відбутися протягом шести місяців після звільнення його з поліції закріплено на законодавчому рівні.
Ухвалою від 22.09.2025 року позов залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом: надання власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; надання оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Ухвалою судді від 01.10.2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про хворобу № 87/2 від 03.02.2025 року, виданого ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» щодо ОСОБА_1 , захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції. Постанова М (ВЛ) К щодо ступеня придатності до служби – непридатна до служби в поліції.
17.03.2025 року на ім`я ОСОБА_1 видано направлення на оцінювання повсякденного функціонування особи. 
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.03.2025 № 333 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 2 частини 1 ст.77 за станом здоров`я (через хворобу) майора поліції ОСОБА_1 (0040837), старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, 20 березня 2025 року. Підстави: рапорт О. Швачич від 24 лютого 2025 року та свідоцтво про хворобу № 87/2, видане Медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» 03 лютого 2025 року.
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 28.04.2025 № 84/25/2246/Р, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 17.03.2025 року.
28.04.2025 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.
04.06.2025 року бухгалтерська служба Головного управління Національної поліції в Одеській області підготувала висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
06.06.2025 року начальником Головного управління Національної поліції в Одеській області прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що про у висновку містить резолюція.
Листом від 09.06.2025 року Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Одеській області повідомлено ОСОБА_1 , що згідно долученого до заяви (рапорту) про призначення і виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 84/25/2246/B від 28.04.2025, в пункті 17.1.5., зазначається, що дата з якої встановлено інвалідність 17.03.2025, а дата звільнення зі служби в поліції 20.03.2025. Враховуючи вищевикладене, підстави для нарахування та виплати Вам одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, у зв`язку з отриманням Ш групи інвалідності, відсутні.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.
За приписами частини другої статті 77 Закону № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Відповідно до ч.1 ст. 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Відповідно до ст. 99 Закону № 580-VIII, розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, а в разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4 інвалідності III групи, грошова допомога складає 70 розмірів прожиткового мінімуму.
Відповідно до ч. 3 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2024 № 646 (далі –Порядок № 646), одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується у випадках, визначених частиною першою статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», у розмірах, встановлених статтею 99 Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Порядку № 646 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, а в разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 10 Порядку № 646 визначено, що для призначення і виплати одноразової грошової допомоги заява (рапорт) за формою згідно з додатком подається керівникові органу поліції, закладів освіти за останнім місцем проходження служби.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 646 для призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі визначення інвалідності чи часткової втрати працездатності поліцейського без визначення інвалідності поліцейський подає в паперовій або електронній формі на адресу електронної пошти з дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг такі документи:
1) заяву (рапорт) про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності інвалідності, до якої додаються:
копія документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, передбаченого частиною першою статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»;
копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті);
2) витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;
3) витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);
4) постанову відповідної медичної (військово-лікарської) комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
5) акт (акти) розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, за формою, визначеною МВС, зокрема про те, що цей випадок не пов`язаний з учиненням поліцейським кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
6) довідку органу, установи, організації, підрозділу, якими попередньо було здійснено виплату одноразової грошової допомоги, із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати).
Достовірність зазначеної інформації в заяві (рапорті) про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності чи інвалідності або копій документів, зазначених в абзацах третьому і четвертому цього пункту, засвідчує своїм підписом особа, яка подає документи, та перевіряє особа, яка їх приймає.
Засвідчення копій документів, зазначених у підпунктах 2-5 цього пункту, здійснює керівник установи, організації, підрозділу, що видав документ.
Згідно пункту 15 Порядку №646 у місячний строк з дня реєстрації заяви та визначення повного кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), бухгалтерська служба готує висновок про призначення одноразової грошової допомоги.
У разі відсутності підстав для призначення виплати одноразової грошової допомоги або у разі, коли документи (їх копії) подано не в повному обсязі чи не за належністю, керівник бухгалтерської служби органу поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій, письмово інформує заявника про прийняте рішення з обґрунтуванням підстав чи повернення документів.
Оскарження відсутності підстав для призначення одноразової грошової допомоги здійснюється в установленому законодавством порядку.
Верховний Суд у постанові від 03.04.2024 по справі №580/1291/23 зазначив, що аналіз норм права щодо порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського свідчить про те, що воно (право на отримання одноразової грошової допомоги) виникає виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):
1) причиною інвалідності є захворювання, поранення (контузія, травма або каліцтво), пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;
2) інвалідність повинна бути встановлена до моменту звільнення або не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;
3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Така позиція у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 по справі №373/1188/16-а, від 01.11.2018 по справі №822/3788/17, від 23.11.2018 по справі №822/962/18, від 22.01.2019 по справі №2340/2663/18, від 15.04.2019 по справі №823/1798/18, від 05.02.2020 по справі №810/836/18, від 23.04.2020 по справі №822/999/18.
До того ж, рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2020 року по справі № 3-р(І)/2020 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення пункту 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII зі змінами.
У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському законодавчо гарантовані лише за наявності трьох обов`язкових умов, а саме:
1) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;
2) визначення поліцейському інвалідності протягом шести місяців після його звільнення з поліції;
3) звільнення поліцейського з поліції з причин поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманих під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Отже, лише за наявності цих трьох обставин, тобто тільки дотримавшись усіх зазначених умов, особа, звільнена з поліції, набуває право на отримання одноразової грошової допомоги й може претендувати на її призначення та виплату згідно з положеннями пункту 3 частини першої статті 97 Закону.
Крім цього, рішенням Конституційного Суду України від 22.10.2020 по справі №12-р/2020 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII зі змінами.
У пункті 2.8 зазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що закріплення у пункті 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги потребує встановлення причино-наслідкового зв`язку між наявністю у поліцейського інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, та неможливістю внаслідок цього продовжувати службу в поліції, що підтверджується відповідним рішенням медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції, на підставі якого поліцейський звільняється зі служби в поліції.
Визначений оспорюваними положеннями Закону № 580-VIII шестимісячний строк, протягом якого особі, звільненій зі служби в поліції, може бути встановлена інвалідність унаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в поліції або органах внутрішніх справ, зумовлений потребою встановлення в розумні строки безпосереднього зв`язку між виявленням в особи захворювання (поранення, контузії, травми або каліцтва), несумісного з подальшим проходженням служби, та встановленням їй інвалідності згідно з документами, що стали підставою для її звільнення (рішення медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції).
На думку Конституційного Суду України, встановлений у пункті 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII порядок отримання одноразової грошової допомоги не допускає невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, не містить ознак дискримінації при реалізації поліцейськими права на соціальний захист, є домірним, має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету.
Конституційний Суд України також вважає, що встановлений державою зазначений порядок забезпечує реалізацію права особи на отримання такої допомоги, і наголошує, що додержання визначених Законом №580-VIII вимог є обов`язком суб`єктів, які претендують на її отримання. Отже, положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII не суперечать приписам статті 21, частин першої, другої статті 24 Конституції України.
Як встановлено судом, що згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.03.2025 № 333 о/с позивач звільнений зі служби відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 28.04.2025 № 84/25/2246/Р, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 17.03.2025 року.
Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 було встановлено інвалідність раніше, ніж звільнено з поліції, оскільки п. 40 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою КМУ № 1338 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі первинного встановлення інвалідності та/або ступеня втрати професійної працездатності датою встановлення інвалідності та/або ступеня втрати професійної працездатності є дата направлення на оцінювання або дата видачі направлення до медико-соціальних експертних комісій, що передані до експертних команд для проведення оцінювання.
Відтак, встановлення ОСОБА_1 рішенням від 28.04.2025 - ІІІ групи інвалідності з 17.03.2025 року, узгоджується з приписами Порядку № 1338.
Отже, з вищевикладеного слідує, що позивачу ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності встановлено в межах шестимісячного строку після звільнення з поліції.
При цьому, Закон №580-VIII містить вичерпний перелік випадків, коли виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, однак встановлення інвалідності під час проходження служби в поліції до таких випадків не відноситься.
Пункт 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VIII встановлює граничний 6-ти місячний термін для встановлення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції. Цей термін спливає за закінченням 6 місяців після звільнення поліцейського з поліції.
Таким чином, законодавець закріпив лише граничний строк для встановлення інвалідності після звільнення і не обмежив поліцейських у часі щодо можливості встановлення інвалідності ще за час проходження служби в поліції.
Крім того, визначення Порядком КМУ №646 днем виникнення права на отримання допомоги дати, з якої встановлена інвалідність, не змінює визначених Законом, як актом вищої юридичної сили, обов`язкових умов призначення одноразової грошової допомоги і не може бути безумовною підставою для її виплати без дотримання таких умов.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 15.07.2020 по справі №822/1493/18.
З урахування наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд доходить висновку про протиправність відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).
Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
З огляду на вищенаведене, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п.4 ч.1 ст.97 Закону України “Про Національну поліцію”, у зв`язку із встановленням їй III групи інвалідності, що настала внаслідок проходження служби в поліції відповідно до ст. 99 Закону України “Про Національну поліцію”.
Відтак, вищевказаний спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним та в повній мірі забезпечить повне припинення порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Тому, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (адреса: вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080, код ЄДРПОУ 40108740) - задовольнити повністю. 
Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п.4 ч.1 ст.97 Закону України “Про Національну поліцію” у зв`язку із встановленням їй III групи інвалідності.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п.4 ч.1 ст.97 Закону України “Про Національну поліцію”, у зв`язку із встановленням їй III групи інвалідності, що настала внаслідок проходження служби в поліції, відповідно до ст. 99 Закону України “Про Національну поліцію”.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів