П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року місто Київ
справа № 752/13846/24
провадження № 22-ц/824/8018/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:
позивач - ТОВ «Теплопостачсервіс»
відповідач - ОСОБА_1 

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Скрицькою Надією Анатоліївною,

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Плахотнюк К.Г.,

у справі за позовом ТОВ «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-
В С Т А Н О В И В:
У червні 2024 року ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Позов обґрунтовано тим, що з 1 липня 2014 року ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та надає зазначені послуги, в тому числі і до будинку АДРЕСА_1 , у якому ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 та споживачем житлово-комунальних послуг. Позивач нараховує плату за послуги, а також формує і надає споживачу рахунки на оплату комунальних послуг, згідно затверджених уповноваженими органами тарифів, зокрема - рахунки на оплату послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. 6 березня 2019 року між позивачем і відповідачем укладено договір № 10/1/660 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами. Відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати вказаних послуг, внаслідок чого, на момент звернення позивача до суду утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року в розмірі 6216,87 гривень. 
Позивач ТОВ «Теплопостачсервіс» просить суд стягнути з боржника ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду 3028 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 6216 гривень 87 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Скрицька Н.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зокрема, зазначає про те, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення і обґрунтовуючи його, застосовано норму права, яка втратила чинність більш ніж два роки назад, що свідчить про незаконність оскаржуваного рішення.
Вказує, що вона у відповіді на відзив зазначила, що після чергової повірки лічильник відповідачки взято на абонентський облік з 8 лютого 2024 року. Також зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги фото лічильника тепла Qundisheat US, заводський номер 66630612, на якому зафіксований показник 24 269.0 Гкал.
Зазначає, що розрахунок заборгованості за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року на суму 6 216,87 грн., що наданий позивачем, є неналежним доказом розміру заборгованості відповідача, оскільки не містить будь-яких показників, з яких можна встановити обґрунтовані підстави таких нарахувань.
Також судом не взято до уваги, що послуги з централізованого опалення позивачем за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року не надавались відповідачу взагалі, що підтверджується показниками теплолічильника.
Представник позивача відзив на апеляційну скаргу не подав.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 грудня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено,ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 .
ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.04.2024.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим вона є споживачем послуг, які надає позивач.
Згідно з Рішенням Київської міської ради від 27.10.2022 року № 5538/5579 вулиця Академіка Вільямса в Голосіївському районі перейменовано на вулицю Степана Рудницького.
06.03.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір № 10/1/660 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами.
Відповідно до п.4 договору засобом обліку теплової енергії є лічильник Qundisheat US, заводський номер 66630612.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, щопозивачем правомірно нараховувалася відповідачу плата за послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2023 по квітень 2024 відповідно до методики нарахування розміру плати встановленої правилами. Відповідачем не надано суду доказів того, що вона з листопада 2023 року по квітень 2024 року повідомляла виконавця про ненадання послуг з централізованого опалення, що вказане повідомлення було зареєстроване представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів, а також доказів того, що за результатами перевірки складено акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписаний споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів. 
Крім того, судом установлено, що відповідно до копії паспорту теплолічильника Qundisheat US, заводський номер 66630612 , наданого представником відповідача до відзиву, дата повірки вказаного лічильника - 20.01.2019; інтервал між повірками 4 роки. Згідно копії свідоцтва про повірку теплолічильника Qundisheat US, заводський номер 66630612, яка була здійснена 02.02.2024, встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ EN1434 теплолічильника, клас 3. Отже, із 20.01,2023 по 02.02.2024 закінчився міжповірковий інтервал вказаного засобу обліку. Відповідачем не надано суду доказів, що після здійснення повірки теплолічильника остання надала позивачу свідоцтво про повірку.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ч. 1, п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживач (індивідуальний та колективний), управитель, виконавці комунальних послуг. Виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.
Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та положеннями Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830.
Відповідно до п.32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. 
Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільчого обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги визначеного договором.
Відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та теплопостачання» та Наказу Мінрегіону № 315 від 22.11.2018 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розукомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо) до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено, що міжповірковий інтервал індивідуальних лічильників теплової енергії складає 4 роки.
Крім того, пунктом 9.1 укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі виявлення несправності засобів обліку, закінченням міжповіркового інтервалу та не проведення споживачем періодичної повірки засобів обліку, здійснювати нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії, відповідно до методики нарахування розміру плати встановленої Правилами, з моменту виявлення (або настання) одного з таких випадків до моменту його усунення споживачем з обов`язковим наданням виконавцеві підтверджуючих документів.
Встановивши, що термін повірки індивідуального лічильника теплової енергії відповідачки вийшов 20.01.2023, а заява про взяття лічильника теплової енергії на абонентський облік та документ про повірку надійшли від відповідача лише в лютому 2024 року, чого не заперечує і сам відповідач, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем правомірно нараховувалася плата за послугу з постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року відповідно до Методики нарахування розміру плати, встановленої Правилами.
Після взяття на облік лічильника у лютому 2024 року відповідач нараховував ОСОБА_1 плату за теплову енергію, враховуючи показники лічильника, що підтверджується наданими позивачем рахунками за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року. До лютого 2024 року у рахунках інформація про показники лічильника відсутня.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки не містить будь-яких показників, є безпідставними, оскільки за період нарахування заборгованості плата за теплову енергію в цей період нараховувалася не за показниками лічильника, інтервал повірки, якого закінчився ті лічильник відповідачем було знято з абонентського обліку. В той же з наданих представником відповідача копій платіжних інструкцій встановлено, що відповідач за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року частково сплачувала за послугу з централізованого опалення, що враховано позивачем при розрахунку заборгованості за вказаний період.
Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги фото лічильника тепла Qundis heat US, заводський номер 66630612, який представник відповідача надав до відзиву, на якому зафіксований показник 24269,0 Гкал, оскільки дійсно неможливо встановити на яку дату були саме такі показники, і що вони у період з травня 2023 року до травня 2024 року були незмінними.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції в своєму рішенні посилався на нормативно правовий акт, який втратив чинність, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення, оскільки це не впливає на правильність висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені апелянтом судові витрати мають бути віднесені на його рахунок.
З огляду на положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Скрицькою Надією Анатоліївною, залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна
Судді: Л.Д. Поливач
А.М. Стрижеус