ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/25485/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач), суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Дєєв М.В.) в адміністративній справі №160/25485/25 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області   про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
05.09.2025 ОСОБА_1 через представника та через підсистему Електронний суд подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у не наданні ОСОБА_1 виписки з модуля “Історія макетної обробки” її пенсійної справи;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 належним чином засвідчену виписку з модуля “Історія макетної обробки”, що містить інформацію про всі операції та дії, здійснені з її пенсійною справою в ручному режимі за період з 01.01.2010 року по день винесення судового рішення.
Ухвалою  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у  справі.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати її, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
У скарзі вказує, що висновки суду першої інстанції про те, що фактично представник звернувся до пенсійного органу з адвокатським  запитом є  помилковими та спростовуються поданими доказами.
Учасники справи не скористалися правим подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.  311 КАС України.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався положеннями пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України .
За приписами цієї процесуальної норми суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Підставою для такого висновку судом першої інстанції зазначена обставина того, що заява адвоката від 21.05.2025 року про заборону щодо проведення пакетної обробки пенсійної справи ОСОБА_1 та витребування документів подана з метою отримання необхідної інформації щодо його клієнта, при цьому, жодних посилань на підстави отримання витребовуваної інформації, яка підпадає під визначення публічної та, відповідно, статус розпорядника такої інформації, суб`єкта, якому адресовано запит, адвокатом не наведено, у зв`язку з чим відносини, які склалися між позивачем та відповідачем щодо надання інформації у відповідь на адвокатський запит, не є публічно-правовими у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.  Відтак, у даному випадку не йдеться про спір фізичної особи із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.
Колегія суддів не погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до приписів статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» (далі Закон № 2297-VI) суб`єкт персональних даних має право зокрема: отримувати інформацію про умови надання доступу до персональних даних, зокрема інформацію про третіх осіб, яким передаються його персональні дані; на доступ до своїх персональних даних; отримувати не пізніш як за тридцять календарних днів з дня надходження запиту, крім випадків, передбачених законом, відповідь про те, чи обробляються його персональні дані, а також отримувати зміст таких персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду, тощо.
Стаття 16 Закону № 2297-VI визначає порядок доступу до персональних даних та визначає строк на задоволення запиту, а ст. 17 Закону № 2297-VI визначає підстав відмови у його задоволенні. Можливість оскарження рішення про відстрочення або відмову в доступі до персональних даних визначено ст. 18 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , через представника,  подала заяву до пенсійного органу з посиланням на приписи  Закону № 2297-VI. Не отримавши відповіді, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Отже, суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав, що у даному випадку не йдеться про спір фізичної особи із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації, не звернув уваги на підстави запиту.
Враховуючи вищезазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Розподіл судових витрат  не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 320, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити.
Ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року в адміністративній справі №160/25485/25 – скасувати, матеріали справи направити до суду першої інстанції  для продовження розгляду.
Постанова  набирає законної сили з дати її ухвалення на не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак