КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 363/1192/25 

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2146/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 
при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 липня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Баличевої М.Б.,-

встановив:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.
Позивач просила розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 березня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 548.
Позивач зазначала, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони мають різні погляди на сімейне життя.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 липня 2025 року позов задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 26 березня 2022 року зроблено відповідний актовий запис за № 548, повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_1 заперечила щодо задоволення вимог апеляційної скарги.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе та буде суперечити інтересам позивача.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що 26 березня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 548.
Від спільного шлюбу подружжя має спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи позов, позивач вказувала, що сторони не підтримують шлюбних відносин, мають різні погляди на життя, а сам шлюб носить виключно формальний характер. ОСОБА_1 вважала, що надання подружжю строку для примирення не принесе жодних результатів. Подальше підтримання шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам позивача.
Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частинами 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
За ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Колегія суддів вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, правильно дійшов висновку про його розірвання.
Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Так, апеляційним судом 29 жовтня 2025 року, з метою примирити сторони, у справі була оголошена перерва до 21 січня 2026 року.
Проте, у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила своє бажання розірвати шлюб із відповідачем.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано можливість збереження шлюбу та існування між сторонами сімейних відносин, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються поясненнями ОСОБА_1 . У судових засіданнях відповідач заперечила щодо примирення із відповідачем та щодо подальшого збереження шлюбу між сторонами.
Колегія суддів бере до уваги, що з дати звернення до суду з позовом і до розгляду справи в суді апеляційної інстанції пройшов значний проміжок часу, проте жодна з сторін не вживала будь-яких заходів до примирення.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 14 липня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 30 січня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко