Дата документу 09.01.2026 Справа № 336/11604/24

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 336/11604/24 Пр. № 22-ц/807/195/26	Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.  Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2025 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Банк звернувся до суду з вищезазначеним позовом (т.с.1 а.с.2-11), який в подальшому уточнив (т.с.1 а.с.200-201) та в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 14.02.2022 року станом на 09.03.2025 року у розмірі 40733,01 грн., яка складається з: 40733,01 грн. - заборгованості по тілу кредиту, від сплати якої відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Дацюк О.І. (т.с.1 а.с.106). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.110) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2025 року (т.с.2 а.с.26-31)позов Банку у цій справі задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку (ЄДРПОУ 14360570) 35421,41 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14.02.2022 року; судовий збір в сумі 1497,04 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с.2 а.с.36-39) просив рішення суду першої інстанції змінити, стягнути з нього на користь Банку суму заборгованості за кредитним договором від 14.02.2022 року в розмірі 22111,31 грн. та судовий збір в сумі 934,32 грн. 
В автоматизованому порядку 20.10.2025 (т.с.2 а.с.50) для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. Ухвалою апеляційного суду від 20.10.2025 року (т.с.2 а.с.51) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 23.10.2025 року (т.с.2 а.с.54). Ухвалою апеляційного суду від 24.10.2025 року (т.с.2 а.с.55) апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, надано апелянту строку для усунення недоліків апеляційної скарги, які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк (т.с.2 а.с.58-59). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 11.11.2025 року (т.с.2 а.с.61), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (т.с.2 а.с.62). Оскільки, відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції ЗУ від 19.06.2024 року № 3831-ІХ, якій набрав чинності з 19.07.2024 року, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розрахунок: 3028,00 грн. * 30 = 90840,00 грн., у цій справі ціна позову 57323,74 (40733,01) грн. – т.с.1 а.с.2 а.с.200), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Банк не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1  уцій справі у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав. 
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Встановлено, що Банк із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині відмови, погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував. 
Відповідач  ОСОБА_1  оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині стягнення з нього на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором від 14.02.2022 року в розмірі 35421,41 грн. та судового збору.
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  і лише в оскаржуваній частині, а саме: в частині стягнення з  ОСОБА_1  на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 14.02.2022 року в розмірі 35421,41 грн. та судового збору.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц). 
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України). 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги Банку частково, керувався ст.ст. 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності цих вимог позивача у цій справі лише в частині їх задоволення.
Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що 23.04.2021 року ОСОБА_1 підписав та направив Банку заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг та підписанням цієї заяви приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, прийняв всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язався їх належним чином виконувати (т.с.1 а.с.49-68).
14.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Банку через термінал з метою отримання кредиту в сумі 129800,00 грн., підтвердивши зобов`язання за договором 22021432976381 від 14.02.2022 року і доручив Банку встановити регулярний платіж з картки/рахунку на погашення заборгованості з кількістю платежів – 36 та щомісячною оплатою (не пізніше 14 числа) у розмірі 5552,56 грн., у тому числі проценти за користування кредитом 1,5% - 1947 гривень. Перший платіж – 14.03.2022 року, останній платіж – 14.02.2025 року (т.с.1 а.с.69-86).
Отже, 14.02.2022 року між Банком та ОСОБА_1 , за допомогою використання простого електронного підпису, був укладений кредитний договір № б.н. за умовами якого відповідачеві надано строковий кредит в сумі 129800,00 гривень строком на 36 місяців зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 1,5% на місяць (18% річних).
Сторони погодили, що в разі: - неповернення відповідачем кредиту в строк, зазначений в Графіку, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, та/або - в разі настання обставин, передбачених п. 3.3.2. цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку дії договору, відповідач зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк Кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін в розмірі подвійної процентної ставки за договором та сплачуються від простроченої суми заборгованості.
Згідно з п.п. 2.1. банк зобов`язується надати відповідачеві строковий кредит на споживчі цілі у розмірі, визначеному договором, в обмін на зобов`язання відповідача з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим Договором терміни. У відповідності до п.п. 2.2. кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок відповідача). Банк надає відповідачеві «Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою», Договір та Графік шляхом розміщення у системі дистанційного обслуговування «Приват24» та відправки на електронну пошту відповідача, що визначена при ідентифікації відповідача. Відповідач підписує Договір, Графік та Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» простим електронним підписом, згідно з п.п. 2.3. договору. Укладаючи договір, відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати банку винагороду за надання кредиту у розмірах та в строки, визначені договором (п.п. 3.2.2.) та повністю повернути кредит у строк, кінцевої дати повернення кредиту відповідно до графіку (п.п. 3.2.3.). Відповідно до п.п. 3.3.2 договору, у разі порушення відповідачем будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами видачі та погашення кредиту, в т. ч. у разі порушення цільового використання кредиту, банк має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати процентів, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, терміни виконання яких не настали, терміни вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату відповідач зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом. Згідно з п.п. 4.1. договору, за користування кредитом відповідач зобов`язується кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти за користування кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, зазначені згідно графіку, шляхом зарахування на рахунок НОМЕР_2 , відкритий у банку. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком щодня, не пізніше дня сплати ануїтетного платежу, зазначеного в графіку. Проценти розраховуються на загальну суму кредиту, зазначену в розділі 1 «Істотні умови кредитування» цього договору. Як заначено у п.п. 4.4. договору, сторони дійшли згоди, що в разі: - неповернення відповідачем кредиту в кінцеву дату повернення кредиту, визначену у графіку, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку кінцевої дати повернення кредиту; - в разі, якщо відповідач не виконав вимогу банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому п. 3.3.2. цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою банку. Відповідач зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у розмірі 10% від простроченої суми заборгованості. У п.п. 4.5. договору передбачено, що кошти, отримані від відповідача для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, насамперед, направляються для погашення: - прострочених процентів за користування кредитом, далі - простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту), далі - процентів до сплати по кредиту, далі - тіла кредиту до оплати, далі — пеня згідно п. 5.1. Договору, далі - процентів від суми неповернутого в строк Кредиту відповідно до п. 4.4. Договору.
Разом із кредитним договором, відповідачем також були підписані графік платежів та паспорт споживчого кредиту. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , Банк 14.02.2022 року відкрив картковий рахунок відповідачеві, та того ж дня встановило кредитний ліміт в сумі 129800,00 грн. (т.с.1 а.с.48).
За розрахунком позивача, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, за період з 14.02.2022 року по 27.10.2024 року утворилась заборгованість в сумі 57323,74 грн., з яких 57323,74 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту (т.с.1 а.с.38-44).
Відповідно до наданих представником відповідача доказів сплати коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 було сплачено 11.11.2024 року 2955,18 грн., 13.12.2024 року 3360,59 грн., 25.12.2024 року 254,00 грн., 31.12.2024 року 01,00 грн., 02.01.2025 року 41,00 грн., 21.01.2025 року 365,32 грн., 29.01.2025 року 2619,55 грн., 31.01.2025 року 251,06 грн., 07.02.2025 року 407,00 грн., 14.03.2025 року 2605,76 грн., 08.04.2025 року 2871,36 грн., 12.05.2025 року 2832,96 грн., 11.06.2025 року 3337,55 грн. (т.с.1 а.с.119-124, 244, 248, т.с.2 а.с.20, 24).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді про що зазначено у постановах ВС від 07.10.2020 року №127/33824/19 та від 09.09.2020 року №732/670/19.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Враховуючи сплату відповідачем за період з листопаду 2024 року по червень 2025 року 21902,33 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відсутність узгодження між сторонами мирової угоди, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність станом на час ухвалення рішення на підставі наявних у цій справі доказів сторін у ОСОБА_1 перед Банком заборгованості в сумі 35421,41 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині таким, що ухвалено із додержанням вимог закону є правильним та законним. 
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, відповідає.
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині рішення, а лише відображають позицію відповідача, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою. 
В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює у цій справі на свій розсуд. Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом… (ст. 5 ч. 1 ЦПК України). В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог… В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Суд першої інстанції розглянув дану справу в оскаржуваній частині з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову Банку та, відповідно, у спростування останнього у цій справі в оскаржуваній частині в частині його задоволення.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема відповідачем ОСОБА_1 апеляційному суду не надані. 
Не можуть вважатись доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України, для перегляду законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції у цій справі надані відповідачем вперше лише апеляційному суду останнього докази, а саме: - виписки Банку (т.с.2 а.с.41-44), - довідка Банку (т.с.2 а.с.45) та - роздруківка з інформацією по кредиту (т.с.2 а.с.46) на підтвердження додаткових добровільних сплат відповідача на користь Банку до ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції у цій справі, та які, відповідно, суд першої інстанції, не міг можливості досліджувати та не досліджував при ухваленні останнього, але останні мають бути враховані у подальшому Банком чи державним (приватним) виконавцем вже при виконанні оскаржуваного рішення ОСОБА_1 у подальшому у добровільному чи примусовому порядку у цій справі.
Оскільки, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд неможе досліджувати та надавати оцінку доказам (переглядати по суті докази) у цій справі, які суд першої інстанції у цій справі не досліджував (не розглядав), так як відповідач ОСОБА_1 чи представник останнього не надавали їх суду першої інстанції для долучення до матеріалів цієї справи на свій власний розсуд, тобто без поважних причин. Так як за змістом ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Однак, при вищевикладених обставинах, у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачем апеляційному суду не надані докази того, що відповідач ОСОБА_1 та представник останнього – ОСОБА_2 (зміст апеляційної скарги відповідача, де прямо зазначено відповідачем: «… про вказані обставини я думав, що повідомив суд першої інстанції через свого представника,адвоката Борисенкова В.С., який до цього надав суду першої інстанції докази часткової сплати мною розміру заборгованості перед Позивачем, однак він з невідомих мені причин не подав суду першої інстанції докази сплати мною коштів 11.06.2025 року у розмірі 3337,55 грн., 08.07.2025 року у розмірі 3205,34 грн. та 12.08.2025 року у розмірі 3738,73 грн. Наразі зв`язок з адвокатом Борисенковим В.С. відсутній, в зв`язку із чим я вимушений був звернутись за правовою допомогою до іншого адвоката з метою написання цієї апеляційної скарги…»  – т.с. 2 а.с. 37, ст. 82.ч. 1 ЦПК України – обставини, які визнаються учасниками, не підлягають доказуванню) не мали об`єктивної можливості надати цей доказ суду першої інстанції у цій справі з причин, що об`єктивно не залежали від них (тобто поважних причин).
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскаржуваній частині, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи в оскаржуваній частині по суті. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. 
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України у цій справі було вирішено в оскаржуваній частині питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі або ж його зміни. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось. 
Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом. 
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2025 року в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного оскарження, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова апеляційним судом складена 09.01.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А. 	Трофимова Д.А.