Єдиний унікальний номер справи 185/9663/25
Провадження № 1-кп/185/1386/25

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025041370001379 від 10 серпня 2025 року за обвинуваченням: 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 06 липня 1998 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч.2, 42, 44 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України 1960 року відстрочено виконання вироку на 2 роки;
-01 березня 1999 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст. 140 ч.2 КК України 1960 року до 2 років позбавлення волі із конфіскацією особистого майна. На підставі ст. 42 ч. 3 КК України 1960 року приєднаний невідбутий строк 1 рік 6 міс. за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 1998 року, остаточно визначено 3 роки 6 міс. позбавлення волі із конфіскацією майна;
25. 01.2000 року звільнений умовно -достроково на невідбутий строк 2 роки 3 міс. 11 днів,
- 08 серпня 2002 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ст. 101 ч.1 КК України 1960 року до 2 років 4 міс. позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України 1960 року приєднано не відбутий строк 1 рік 6 міс. позбавлення волі за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 1999 року, до відбуття визначено 3 роки 10 міс. позбавлення волі. 17.09.2004 року звільнений із Дніпропетровської ВК (№ 89) за відбуттям строку покарання.
-10 квітня 2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 16 червня 2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано невідбутий строк 3 міс. за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2006 року, визначено остаточно покарання 3 роки 3 міс. позбавлення волі. 27 червня 2008 року звільнений із Синельниківським ВК Дніпропетровської області (№94) умовно-достроково не відбутий строк 11 міс. 3 дні;
- 24 червня 2010 року Павлоградським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років обмеження волі;
- 18 липня 2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської 
області за ст. 185 ч.3 , 71,72 КК України до 4 років позбавлення волі. 
-13 жовтня 2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської 
області за ст. 185 ч.3 , 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2011 року, до відбуття визначено 4 роки позбавлення волі. 15.02.2014 року звільнений із Дніпропетровської ВК (№ 133) умовно-достроково на 1 рік 2 міс. 2 дні;
-21 червня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської 
області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;
-20 лютого 2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпро за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 
185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;
-03 вересня 2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської 
області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 1 міс. позбавлення волі. 
Звільнений з місць позбавлення волі 05.05.2025 року.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 
обвинуваченого - ОСОБА_3 

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2025 року о 21 год. 45 хв. ОСОБА_3 прийшов до магазину «Продукти-309» ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого по вул. Підгірній , 6А м. Павлограда Дніпропетровської області.
Перебуваючи у торгівельній залі вказаного торгівельного закладу, ОСОБА_3 побачив на стелажах спиртні напої і у нього виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме - пляшки зі спиртним напоєм.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, ОСОБА_3 , знаходячись в торгівельній залі магазина «Продукти-309» ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого по вул. Підгірній , 6А м. Павлограда Дніпропетровської області, діючи в умовах воєнного стану, повторно, будучи впевненим, що його дії ніким не помічені, о 21 год. 46 хв. 09 серпня 2025 року , взяв з полиці одну пляшку горілки торгівельної марки «Hlibny Dar» , ємністю 0,5 л, вартістю 102,31 грн.. Після цього, ОСОБА_3 , намагаючись залишитися непоміченим у скоєному злочині, приховуючи викрадену пляшку горілки за спиною, направився до виходу з магазину, минаючи касові зони.
В цей час ОСОБА_3 був помічений відвідувачкою магазину, яка, з метою попередження вчиненню крадіжки товару магазину, стала вимагати від ОСОБА_3 зупинитися. Усвідомивши очевидність для сторонньої особи вчинення ним протиправних дій, направлених на незаконне заволодіння товаром магазину, розуміючи, що його злочинні дії викрито і сприймаються саме як викрадення пляшки зі спиртними напоями, ОСОБА_3 , продовжуючи утримувати при собі викрадену пляшку горілки, побіг в напрямку виходу з магазину. Проте, вибігти з приміщення магазина не зміг, у зв`язку з тим, що були зачинені вхідні автоматичні розсувні двері магазина і ОСОБА_3 не виконав усіх дій для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як не зміг покинути приміщення магазина і 21 год. 46 хв. був затриманий працівниками магазина.

Своїми протиправними діями, спрямованими на незакінчений замах на повторне відкрите викрадення пляшку горілки торгівельної марки «Hlibny Dar» , ємністю 0,5 л, ОСОБА_3 , міг завдати ТОВ «АТБ-Маркет» майнову шкоду на загальну суму 102,31 грн.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.3 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна ( грабіж) , вчинений повторно , в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щтро розкаявся у вчиненому. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що 09 серпня 2025 року о 21 год. 45 хв. в магазині АТБ по вул. Підгірній він викрав пляшку горілки, жінка помітила крадіжку і стала кричати , він побіг до виходу, але двері закрилися і його затримали працівники магазина. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.
Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про дачу, час і місце судового засідання, про що є підтвердження в матеріалах провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.
Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3  у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів. 
За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3  покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше неодноразово судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.
Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Також як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає позитивну характеристику з місця проживання.
Обставин , що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , не встановлено. 
Разом з тим, суд бере до уваги, що вартість викраденого майна - пляшки горілки торгівельної марки «Hlibny Dar» становить 102, 31 грн. Хоча для такого злочину як грабіж не встановлено нижньої межі шкоди, яка може бути завдана власнику майна, сума 102, 31 грн є мізерною , крім того, фактично шкоду потерпілому ТОВ «АТБ-Маркет» не заподіяно, викрадене майно повернуто власнику, що також може бути визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання, а також істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення.
Відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, вартість викраденого майна, наявність декількох пом`якшуючих обставин, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.69 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі в розмірі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. 
Суд не погоджується з позицією сторони обвинувачення, яка просила призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді семи років позбавлення волі і вважає прийнятним в даному випадку призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 186 КСК України, з огляду на наступне.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Значна роль покарання у боротьбі зі злочинністю не повинна сприйматися як підстава для того, щоб зробити жорстокішим покарання. У багатьох випадках жорстокість покарання переконує винного в його несправедливості, робить самого засудженого більш жорстоким, породжує в його свідомості почуття образи, неповаги до суспільства, держави, її законів. Тому значення покарання в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожний вчинений злочин. Роль і значення покарання багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити покарання з дотриманням вимог і положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Воно має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів і не мати на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим звільнити його від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде співрозмірним наслідкам вчиненого злочину, необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання. 

Цивільний позов не заявлено . 

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати винним за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,
та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання .

Запобіжний захід   ОСОБА_3  до набрання вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судової експертизи в сумі 400 (чотириста) грн. на користь держави.

Речові докази: 
Пляшку горілки торгівельної марки «Hlibny Dar» , ємністю 0,5 л, яка передана 
відповідальній особі магазина «Продукти-309» ТОВ «АТБ-Маркет» - ОСОБА_5 , 
залишити потерпілому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Суддя: ОСОБА_1