Справа № 539/5884/25
Провадження № 1-кп/539/122/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року м.Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни кримінальне провадження № 12025170570000586 від 19.09.2025 з обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черкащани Миргородського району Полтавської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, утриманців не має, особою з інвалідністю та депутатом не являється, працюючого на посаді тракториста-машиніста механізованого загону м.Лохвиця ТОВ «Райз-Схід», раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,
встановив:
14.09.2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи на полі №01-0016, а саме на земельній ділянці з кадастровим номером 5322887900:11:001:0046, розташованому між с. Хорошки Лубенського району Полтавської області та с. Часниківка Миргородського району Полтавської області, яке орендується ТОВ «Райз Схід», за допомогою спеціалізованого комбайну збирав врожай насіння соняшнику. Під час збирання вказаного врожаю соняшника у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення крадіжки насіння, належного ТОВ «Райз - Схід», для чого останній, використовуючи лопату, з бункера-накопичувача комбайна висипав на землю насіння вагою 740 кг. між земельною ділянкою, де збирав урожай (з кадастровим номером 5322887900:11:001:0046) та лісосмугою. Далі, 15.09.2025 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , використовуючи легковий автомобіль «Нива 2121» без ДНЗ з причіпом «Лев 1В2113», ДНЗ НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_4 , повернувся на місце зсипання насіння з метою вчинення його крадіжки. Далі, ОСОБА_4 , таємно намагався викрасти насіння соняшника вагою 740 кг. вартістю 19735,80 грн. відповідно до висновку товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-25/21226-ТВ від 25.09.2025, належне ТОВ «Райз - Схід». Однак, ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його дії були виявлені агротехніком ТОВ «Райз - Схід», та після цього покинув місце вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме: якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчиненому в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини.
Представник потерпілого ТОВ «Райз - Схід» ОСОБА_6 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при визначенні міри покарання повністю полягається на розсуд суду. Цивільний позов заявляти не буде, інших претензій до обвинуваченого не має.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та пред`явленому йому обвинуваченню, сторони кримінального провадження не оспорюють їх, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вивчення інших доказів, що є у справі, у судовому засіданні визнано недоцільним.
Таким чином, суд вважає винуватим ОСОБА_4 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме: якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчиненому в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше не судимий, за місцем реєстрації та фактичного проживання характеризується позитивно, згідно з повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на військовому обліку, відповідно до довідки КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування Миргородської міської ради» на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Відповідно до витягу з оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, проведеної 15.01.2026 з використанням підсистеми «КАСАНДРА» провідним інспектором Миргородського МС ФДУ «Центр пробації» в Полтавській області, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім, та рівень ризику небезпеки для суспільства середнім. 
Відповідно до даних досудової доповіді, складеної Миргородським МС ФДУ «Центр пробації» в Полтавській області, дослідження інформації, що характеризує особу обвинуваченого, умов її життєдіяльності, відносин у суспільстві, результатів оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також ймовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, із звільненням від призначеного покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органом з питань пробації. Крім цього, уповноваженим органом пробації для мінімізації факторів ризику вчинення повторного правопорушення можуть бути залучені ресурси – Центр соціальних служб Миргородської міської ради
При призначенні покарання обвинуваченим суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що впливають на покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також наведені вище дані про особу обвинуваченого, та призначає йому покарання в межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України.
При цьому, враховуючи, середній ступінь ризику небезпеки обвинуваченого для суспільства, суд, з урахуванням принципів справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності вчиненому кримінальному правопорушенню, дійшов висновку, що наведені вище обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та відбування покарання, а відтак застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, однак, зі здійсненням за ним нагляду уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання протягом іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
Таке покарання є справедливим і достатнім для досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, буде співрозмірним і достатнім для запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.10.2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Строк дії запобіжного заходу до 29.11.2025 року.
На момент ухвалення вироку підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не встановлено.
Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведену судову товарознавчу експертизу на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368-371, 373- 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведену в Полтавському НДЕКЦ МВС України судову товарознавчу експертизу № СЕ-19/117-25/21226-ТВ від 25.09.2025 у розмірі 1782,80 грн.
Речові докази: 
- насіння соняшнику вагою 740 кг, яке передано на зберігання представнику потерпілого ТОВ «Райз-Схід» повернути потерпілому ТОВ «Райз-Схід»; 
- легковий автомобіль «Нива 2121» без ДНЗЩ з причіпом «Лев 1В2113», днз НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_5 повернути власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя          ОСОБА_1