справа № 367/7877/23
головуючий у суді І інстанції Мерзлий Л.В.
провадження № 22-ц/824/9114/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

24 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката Климова Олексія Юрійовича на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2025 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішення державного реєстратора, -
в с т а н о в и в :
У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з указаним позовом, у якому просила суд: 
скасувати рішення державного реєстратора -приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13 квітня 2016 року 13:48:36, за ОСОБА_1 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 97804532109.
Позов обґрунтовано тим, що 14 лютого 2014 року між Кредитною спілкою «КС Володар» (надалі - КС «КС Володар», кредитодавець) та ОСОБА_4 (надалі - позичальник, боржник) укладений кредитний договір № ДЗ-1324.3 з відповідними додатковими договорами та додатками, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 587 058 грн 32 коп. на строк, що не перевищує 60 місяців, до 14 лютого 2019 року, за користування якими зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 25 % річних.
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору від 14 лютого 2024 року кредитодавець протягом 14 днів з дня укладання даного договору укладає з ОСОБА_2 , яка є майновим поручителем позичальника, договір іпотеки, за яким передається в іпотеку належне їй на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 липня 2013 року, індексний номер 5771223, квартира загальною площею 99,4 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., під номером АДРЕСА_2 .
06 березня 2014 року між КС «КС Володар» та ОСОБА_2 , яка є майновим поручителем за ОСОБА_4 , укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Журавльовою Л.М. за реєстровим №1743.
Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки від 06 березня 2014 року цей договір забезпечує у повному обсязі вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № Д3-1324.3 від 14 лютого 2014 року, зі змінами та доповненнями, укладеного між позичальником ( ОСОБА_4 ) та іпотекодержателем (КС «КС Володар»).
Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки від 06 березня 2014 року за цим договором випущена заставна серії АА №000097 від 06 березня 2014 року.
Заставна АА №000097 на дату випуску містила наступні реквізити: 
боржник - ОСОБА_4 , майновий поручитель - ОСОБА_2 , іпотекодержатель - КС «КС Володар», № та серія заставної - АА000097, дата складання - 06 березня 2014 року, термін виконання основного зобов`язання - 14 лютого 2019 року, розмір основного зобов`язання - 587 058 грн 32 коп.
Через більш, ніж 8 місяців після укладання кредитного договору, а саме 01 жовтня 2014 року між КС «КС Володар» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» укладено договір поруки № 1-10/14п.
Згідно з п. 1.1 договору поруки №1-10/14 від 01 жовтня 2014 року за цим договором поручитель зобов?язується перед кредитором, у випадку невиконання ОСОБА_4 своїх зобов?язань за кредитним договором №ДЗ-1324.3 в частині повернення суми отриманого позичальником за кредитним договором кредиту, відсотків за користування ним та сплати штрафних санкцій, виконати зобов`язання позичальника, що виникли з кредитного договору, згідно з наданим кредитором розрахунком.
28 жовтня 2014 року ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» як поручитель по договору поруки № 1-10/14п від 01.10.2014 за основним кредитним зобов`язанням, на вимогу первинного кредитора КС «КС Володар», погасило заборгованість позичальника ( ОСОБА_4 ) по основному зобов`язанню у розмірі 1 230 411 грн 49 коп.
Як вбачається з ряду індосаментів заставної серія АА № 000097 від 06 березня 2014 року, КС «КС Володар» того ж дня, а саме 28 жовтня 2014 року, згідно з договору купівлі-продажу заставної №7865 від 28 жовтня 2014 року, передала заставну серії АА № 000097 ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп».
02 грудня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» та ОСОБА_3 укладений договір про відступлення права вимоги №02-1/12 від 02 грудня 2014 року за договором поруки №1-10/14п від 01 жовтня 2014 року за кредитним договором №ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року, відповідно до якого останній набув повний обсяг майнових прав первинного кредитора.
Згідно п. 1.2 договору про відступлення права вимоги від 02 грудня 2014 року під правом вимоги сторони розуміють повний обсяг майнових прав (право вимоги) первісного кредитора у всіх без виключення грошових зобов`язаннях, які виникли на підставі договору поруки №1-10/14п від 01 жовтня 2014 року за кредитним договором №ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року.
Відповідно до п. 1.5 договору про відступлення права вимоги від 02 грудня 2014 року первісний кредитор гарантує дійсність й повноту переданого права вимоги, а також, що право вимоги не передано (не відступлено іншим чином, не відчужено повністю або в частині жодній третій особі та не обтяжено правами жодних третіх осіб).
В той же день, згідно з актом приймання-передачі до договору про відступлення права вимоги № 02-1/12 від 02 грудня 2014 року за договором поруки №1-10/14п від 01 жовтня 2014 року за кредитним договором №ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» передала ОСОБА_3 право вимоги за кредитним договором від 14 лютого 2014 року та документи, які засвідчують право вимоги й інформацію, яка важлива для його здійснення.
03 грудня 2014 року ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу заставної серія АА № 000097, який посвідчений 03 грудня 2014 року приватним нотаріусом КМНО Журавльовою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №8663. На підставі договору купівлі-продажу заставної від 03 грудня 2014 року вчинено індосамент на заставній серія АА № 0000097 та внесено відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 17682722 від 03 грудня 2014 року. Стан заборгованості на дату передачі заставної становить загальну суму у розмірі - 1 100 000 грн 32 коп.
11 квітня 2016 року приватним нотаріусом КМНО Мельник Н.О. внесено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 97804532109). Підстава внесення запису: рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13 квітня 2016 року 13:48:36.
30 грудня 2016 року ОСОБА_3 , посилаючись на те, що ОСОБА_4 (боржник) не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 за кредитним договором № ДЗ - 1324.3 від 14 лютого 2014 року у розмірі 1 260 670 грн 85 коп.
Заочним рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року у справі № 760/6034/16-ц позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ТОВ «Траєкторія» заборгованість за договором про відступлення права вимоги №02-1/12 від 02 грудня 2014 року за договором поруки №1-10/14п від 01 жовтня 2014 року за кредитним договором № Д3-1324.3 від 14 лютого 2014 року у розмірі 1 260 670 грн 85 коп.
Про рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13 квітня 2016 13:48:36 за ОСОБА_1 (відповідачем) представнику ОСОБА_2 адвокату Климову О.Ю. стало відомо у липні 2023 року під час розгляду Апеляційним судом міста Києва цивільної справи № 760/6034/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ТОВ «Траєкторія» про стягнення боргу.
Зазначає про те, що судами першої та апеляційної інстанції у справі №760/6034/16-ц вище зазначені обставини встановлено.
Вважає, що рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13 квітня 2016 року 13:48:36 за ОСОБА_1 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 97804532109, є незаконним та підлягає скасуванню, враховуючи наступне.
Нерухоме майно - квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області 05 липня 2013 року, індексний номер 5771223. Державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області 01 липня 2013 року. Номер запису про право власності: 1537907, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 97804532109.
Вказує, що рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13 квітня 2016 року 13:48:36 за ОСОБА_1 порушує право власності позивача.
Посилаючись на норми цивільного законодавства, зазначає про те, що внаслідок вторинності іпотечних правовідносин, у випадку заміни сторони первинного зобов?язання, яке було забезпечене іпотекою, одночасно мають відступатися і права іпотекодержателя (кредитора за основним зобов`язанням).
Таким чином, враховуючи, що укладений між ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» та ОСОБА_3 договір про відступлення права вимоги від 02 грудня 2014 року № 02-1/12 відповідно до положень частини 1 статті 204 ЦК України є чинним, у ОСОБА_1 право вимоги за основним зобов`язанням - кредитним договором №ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року не виникло, оскільки, в момент укладання договору купівлі-продажу заставної від 03 грудня 2014 року у продавця ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» цього права вже не було у зв`язку з його відчуженням ОСОБА_3 ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» на момент укладання та підписання договору купівлі-продажу заставної від 03 грудня 2014 року вже не мала статусу кредитора за основним зобов`язанням. Відповідно, відповідач не міг стати іпотекодержателем та не став ним.
Звертає увагу на те, що для породження договором правових наслідків необхідним є існування предмету договору.
Існування договору про відступлення права вимоги від 02 грудня 2014 року №02-1/12 на користь ОСОБА_3 спростовує набуття та наявність у відповідача будь-яких майнових прав щодо іпотечного майна та, відповідно, унеможливлює законну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що були здійснені державним реєстратором Мельник Н.О.
Отже, на момент укладання договору купівлі-продажу заставної від 03 грудня 2014 року ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» правом вимоги не володіло, тому продати неіснуюче право відповідачу не могло. ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» могло відступити (продати) тільки ті права вимоги, які дійсно існували та йому належали.
Таким чином, відповідач право вимоги до ОСОБА_4 не міг набути та не набув.
Відповідно, правових підстав для звернення відповідачем стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не існувало.
Таким чином, зазначає про те, що оспорюване рішення державного реєстратора підлягає скасуванню.
До того ж, звернення ОСОБА_3 як кредитора за основним зобов`язанням про стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 та звернення ОСОБА_1 про стягнення на нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , створило собою «подвійне» стягнення за кредитним договором від 14.02.2014. Тобто, з ОСОБА_4 стягнуто й грошові кошти, й квартиру.
Крім зазначеного, кредитний договір № ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року взагалі є неукладеним, оскільки ОСОБА_4 коштів не отримував. Тобто, ОСОБА_4 не став боржником за кредитним договором, на забезпечення виконання якого був укладений договір іпотеки від 06 березня 2023 року. Так, згідно з п. 1.2 кредитного договору № ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року розмір кредиту, що надається кредитодавцем -Кредитною спілкою «КС Володар» позичальнику - ОСОБА_4 (відповідач) за цим договором, становить 286 458 грн 32 коп.
Кредитним договором від 14 лютого 2014 року передбачено порядок виконання зобов`язання по наданню кредиту. При цьому, сам договір не містить умов/ посилань, що підписання цього договору свідчить про отримання коштів позичальником до підписання цього договору та/або в момент його підписання.
Враховуючи, що первинний кредитор (Кредитна спілка «КС Володар») кошти на виконання кредитного договору від 14 лютого 2014 року не надав, а ОСОБА_4 кошти не отримав, у нього не виникало і не могло виникнути зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а у КС «КС Володар» не виникало право вимагати їх повернення. При цьому, будь-які належні та допустимі докази отримання коштів ОСОБА_4 не існують. Відповідно, і вимога «КС Володар» від 28 жовтня 2014 року до поручителя ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» є безпідставна та надумана.
Отже, і начебто виконання ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» обов?язку по сплаті заборгованості за ОСОБА_4 на підставі договору поруки від 01 жовтня 2014 року у сумі 1 230 411 грн 49 коп. є безпідставним та надуманим. Із зазначеного випливає, що жодних прав на підставі договору купівлі-продажу заставної № 8663 від 03 грудня 2014 року ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» передати ОСОБА_1 не могло, оскільки саме не володіло правом вимоги до ОСОБА_4 .
Кредитний договір №ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року не є підтвердженням надання/отримання кредиту, а лише відображає намір позичальника ( ОСОБА_4 ) та кредитодавця (КС «КС Володар») вступити в правовідносини. На етапі підписання кредитного договору № ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року правовідносини між ОСОБА_4 та КС «КС Володар» не виникли, оскільки такий документ за своєю природою вказує лише умови кредитування: строки, розміри надання та повернення кредиту, порядок кредитування та інші умови. Після укладання договору, для здійснення операції надання/отримання кредитних коштів готівкою, повинна була бути оформлена заява на видачу готівки, яка підписується сторонами (позичальником та кредитодавцем). Саме заява на видачу готівки є первинним документом, який підтверджує факт надання кредитодавцем та факт отримання позичальником готівкових кредитних коштів, тому і є основною підставою для розрахунків, порядок яких визначається кредитним договором.
При цьому, заява на видачу кредитних коштів ОСОБА_4 не подавалась. Видача кредитних коштів не підтверджена документально, а лише фіктивно зазначена в документах задля створення уявлення про виконання КС «КС Володар» покладених на нього зобов`язань.
Таким чином, вважає, що є обґрунтованим висновок, про те, що зобов?язання по кредитному договору від 14 лютого 2014 року не виконані саме кредитодавцем, тобто договір є неукладеним, оскільки докази факту отримання ОСОБА_4 (боржником) грошових коштів відсутні.
Зазначає, що ОСОБА_4 грошові кошти за кредитним договором від 14лютого 2014 року не отримано, то і не могло бути порушено порядку та строків сплати відсотків та повернення кредиту, оскільки в останнього не виникла заборгованість за кредитним договором від 14 лютого 2014 року.
Відповідно, у відповідача не могло виникнути право вимоги на підставі договору купівлі-продажу заставної від 03 грудня 2014 року через не існування такого права взагалі.
Отже, у відповідача не виникло законних підстави для звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи нереальність першочергового права «КС Володар» на повернення кредитних коштів, всі інші дії та договори щодо переходу такого нереального права не мають юридичної сили та правового значення для вирішення справи. Проте, зазначене доводить неможливість Відповідачем набути право вимоги за кредитним договором від 14 лютого 2014 року, яке не виникало взагалі.
Додатково зазначає про те, що вимога про визнання кредитного договору від 14 лютого 2014 року неукладеним не є належним способом захисту та не відповідає вимогам статті 16 ЦК України.
Вказує, що договір іпотеки від 06 березня 2014 року ОСОБА_2 не підписувала. Проставлений на документі підпис є відмінним від її підпису. Примірник зазначеного договору у ОСОБА_2 відсутній, що знову ж таки ставить під сумнів належність останній підпису на Договорі іпотеки від 06 березня 2014 року. До того ж, ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_4 взагалі не були обізнана ні щодо факту укладання правочину з КС «Володар», ні щодо змісту даного правочину.
Зазначену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно вимогу від ОСОБА_1 про усунення порушення від 23 листопада 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не отримували.
Зазначає, що ОСОБА_1 не дотримано порядку щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, передбаченого частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку», тому застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на квартиру є незаконним.

24 квітня 2024 представником позивача подано заяву про зміну підстав позову, яка обґрунтована тим, що державний реєстратор - приватний нотаріус КМНО Мельник Н.О., приймаючи рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем, діяв всупереч вимогам статті 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому, безумовною підставою для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки є порушення іпотекодержателем вимог законодавства при реалізації позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. До таких порушень належить, зокрема й відсутність експертної оцінки предмета іпотеки на день його відчуження.
Договір іпотеки від 06 березня 2014 року містить застереження, яке передбачало право відповідача задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у спосіб, встановлений статтею 37 Закону №898-IV.
Разом з тим, відповідач не надав реєстратору (нотаріусу) всіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності на предмети іпотеки за іпотекодержателем, а саме: доказів проведення оцінки нерухомого майна та доказів отримання іпотекодавцем повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки з результатами оцінки цього майна. При цьому, іпотекодержатель (відповідач) не міг набути у власність предмет іпотеки без визначення вартості такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності.
Отже, іпотекодержатель, станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, не міг набути у власність предмет іпотеки без визначення вартості такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності.
Таким чином, вказує про те, що державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО Мельник Н.О. при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем, яке начебто виникло на підставі договору іпотеки, не було враховано, що іпотекодержатель (відповідач) набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, а такої оцінки проведено не було.
Звертає увагу на те, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною, тому іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору документ про експертну оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ним.
Підставою для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки є порушення іпотекодержателем вимог законодавства при реалізації позасудової процедури звернення на предмет іпотеки. До таких порушень належить, зокрема й ненадання експертної оцінки предмета іпотеки на день його відчуження.
Рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О., індексний номер 29232098 від 13 квітня 2016 року 13:48:36, про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки прийнято з порушенням вимог Закону. Відповідач неправомірно набув право власності на предмет іпотеки у власність без встановлення його вартості, визначеної на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб?єктом оціночної діяльності.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 . 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у відповідача наявні оригінали кредитного договору, договору іпотеки, договору купівлі-продажу заставної, заставної, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, що також підтверджує той факт, що ОСОБА_3 було придбано відсотки. Існування інших зобов`язань у боржника, який відмінний від позивача, існування інших кредиторів та їх звернення за захистом своїх прав, ніяким чином не впливає на наявність майнових прав у відповідача.
Представником відповідача надано суду звіт про оцінку майна щодо об`єкта оцінки з додатками - квартири АДРЕСА_2 , визначена станом на 20 листопада 2015 року, згідно з яким вартість квартири становить 912 880 грн без ПДВ. Звіт підготовлено суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Восток-Оценка» на підставі візуального огляду і проведених оціночних процедур із застосуванням порівняльного підходу.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що державним реєстратором незаконно внесено запис про реєстрацію права за ОСОБА_1 на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків строку позовної давності, заявлених відповідачем, у зв`язку з тим, що строк позовної давності переривався.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити мотивувальну частину рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2025 року та викласти його в наступній редакції: «підставою у відмовленні задоволення вимог відповідача викладених в його заяві про застосування строків позовної давності є відмова в задоволенні позову по суті».
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково визначив підставу відмови у задоволенні заяви позивача про застосування наслідків строків позовної давності всупереч нормам діючого законодавства та судовій практиці.
Вказує, що суд першої інстанції помилково в мотивувальній частині рішення зазначив про відсутність правових підстав застосування наслідків строку позовної давності, заявлених відповідачем, оскільки відбулося переривання строку позовної давності, а саме «позов про скасування рішення державного реєстратора від 13 квітня 2016 року щодо державної реєстрації права власності на спірну квартиру поданий позивачем до суду 09 жовтня 2023 року, однак судовий захист позивача у дотичних правовідносинах триває з травня 2016 року, що є поважною причиною переривання строку позовної давності, тому відсутні правові підстави застосування наслідків строку позовної давності, заявлених Відповідачем у розрізі даного спору».
Скаржник не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки такий не відповідає фактам, встановленим в ході судового розгляду.
Позивачем у цій справі є ОСОБА_2 , а відповідачем є ОСОБА_1 .
Суд посилається на те, що судовий захист позивача ОСОБА_2 триває з травня 2016 року, а саме: у справі №760/6034/16-ц, однак ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_1 не були сторонами у справі №760/6034/16-ц.
Позивачем у справі №760/6034/16-ц є ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 . Наявність третіх осіб у справі №367/7877/23, які є учасниками справи №760/6034/16-ц ніяким чином не впливає на захист інтересів ОСОБА_2 , яка є позивачем у справі №367/7877/23 і вона не залучалась до справи №760/6034/16-ц.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо того, що судовий захист позивача в іншому судовому процесі триває з травня 2016 року.
Суд помилково наголосив що у справі №367/7877/23 та у справі №760/6034/16-ц відбувається захист позивача у дотичних правовідносинах.
Звертає увагу, що у цих справах розглядаються відмінні предмети позовів від різних позивачів до різних відповідачів.
У справі №367/7877/23 розглядається позовна заява ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13 квітня 2016 року 13:48:36, а у справі №760/6034/16-ц розглядається позовна заява ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по частково виконаному договору № 02-1/12 переуступки прав вимоги від юридичної особи ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» до ОСОБА_3 по договору поруки № 1-10/14п укладеному між ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп», який виступив поручителем по кредитному договору № ДЗ- 1324.3 в частині повернення суми отриманого позичальником, а саме ОСОБА_4 , кредиту, відсотків за користування ним та сплати штрафних санкцій.
У цих справах предмети позовів не є ідентичними, правовідносини не є дотичними, сторони справ є різними особами. Існування справи №760/6034/16-ц з 2016 року ніяким чином не впливає на перебіг строку позовної давності у справі №367/7877/23 про скасування рішення державного реєстратора.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - адвокат Климов О.Ю. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано положення статей 24 та 25 Закону України «Про іпотеку», які визначають, що іпотекодержателем може бути лише кредитор за основним зобов`язанням.
ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» на момент передачі заставної ОСОБА_1 вже не володіла правом вимоги за основним зобов`язанням. Це означає, що ОСОБА_1 не мав законних підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Натомість права вимоги до ОСОБА_4 станом на 03 грудня 2014 року вже були передані ОСОБА_3 02 грудня 2014 року, який реалізував своє право на стягнення коштів через звернення до суду. Зазначає, що суд першої інстанції неправомірно взяв до уваги звіт про оцінку ринкової вартості квартири АДРЕСА_3 , який не відповідає вимогам законодавства та має суттєві недоліки, що ставить під сумнів його достовірність.
При цьому, під час з`ясування питання щодо пред`явлення до суду оригіналу звіту про оцінку. Представником відповідача було зазначено, що оригіналу звіту немає, а є виключно копія.
Долучений до матеріалів справи звіт про оцінку відсутній серед документів для реєстрації права власності. Так, як вбачається з реєстраційних документів, зазначених у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, звіт про оцінку майна та висновок про його вартість не були надані державному реєстратору - приватному нотаріусу КМНО Мельник Н.О.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відзив обґрунтовано тим, що з апеляційної скарги вбачається, що позивачка визнає, що був кредит який був забезпечений іпотекою, тому ця обставина не потребує доказуванню. Апелянт визнає, що була оцінка, але не погоджується з її змістом, що висновок про вартість майна не містить ні даних замовників оцінки, ні мету, ні дату оцінку (абз. 3 стор. 188 том 2 матеріалів справи).
Дані твердження спростовуються звітом про оцінку, де в загальних відомостях зазначено, що :
Замовник оцінки - ОСОБА_1 (власник заставної, іпотекодержатель);
мета оцінки - визначення ринкової вартості;
Дата оцінки - 20 листопада 2015 року.
Звертає увагу апеляційного суду на наявність рецензії на звіт про оцінку житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від 23 листопада 2015 року, яку апелянт нівелює та не згадує.
У Рецензії зазначено, що звіт про оцінку майна - житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складений оцінювачем ОСОБА_6 , виконано з дотриманням вимог нормативно-правових актів з оцінки майна, а результати оцінки можуть використовуватися з метою зазначеною у звіті.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Климов О.Ю. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Сухоярська Л.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
14 лютого 2014 року між Кредитною спілкою «КС Володар» (надалі - КС «КС Володар», кредитодавець) та ОСОБА_4 (надалі - позичальник, боржник) укладений кредитний договір № ДЗ-1324.3 з відповідними додатковими договорами та додатками, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 587 058 грн 32 коп. на строк, що не перевищує 60 місяців, до 14 лютого 2019 року, за користування якими зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 25 % річних (а.с. 19-20 т. 1).
06 березня 2014 року між КС «КС Володар» та ОСОБА_2 , яка є майновим поручителем за ОСОБА_4 , укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Журавльовою Л.М. за реєстровим №1743 (а.с. 21-22 т. 1).
Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки від 06 березня 2014 року цей договір забезпечує у повному обсязі вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № Д3-1324.3 від 14 лютого 2014 року, зі змінами та доповненнями, укладеного між позичальником ( ОСОБА_4 ) та іпотекодержателем (КС «КС Володар»).
Предметом іпотеки за цим договором є квартира за адресою:  АДРЕСА_1 (пункт 1.3 договору іпотеки).
Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки від 06 березня 2014 року за цим договором випущена заставна серії АА №000097 від 06 березня 2014 року.
Заставна - це іпотечний цінний папір, який засвідчує безумовне право його власника на отримання від боржника виконання за основним зобов`язанням, за умови, що воно підлягає виконанню в грошовій формі, а в разі невиконання основного зобов`язання - право звернути стягнення на предмет іпотеки.
Заставна оформляється, якщо її видача передбачена іпотечним договором.
Після державної реєстрації іпотеки оригінал заставної передається іпотекодержателю, якщо інший порядок передачі заставної не встановлено іпотечним договором. Заставна не є емісійним цінним папером. Першим власником заставної є особа, яка на момент видачі заставної відповідно до умов іпотечного договору має статус іпотекодержателя. Якщо інше не передбачено іпотечним договором, оригінал заставної передається такому іпотекодержателю (частина перша статті 20 Закону України «Про іпотеку»). 
Заставна може передаватися її власником будь-якій особі шляхом вчинення індосаменту. Наступний власник заставної набуває всі права іпотекодержателя (нового кредитора) за договором, яким обумовлене основне зобов`язання, та за іпотечним договором, на підставі якого була видана заставна, а права попереднього власника заставної як іпотекодержателя (первісного кредитора) припиняються. Попередній власник заставної на вимогу нового власника зобов`язаний передати новому власнику документи та інформацію, які є важливими для здійснення прав, що випливають із заставної (частина друга статті 20 Закону України «Про іпотеку»).
Передача заставної не потребує згоди іпотекодавця або боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця (частина перша статті 25 Закону України «Про іпотеку»).
Відступлення прав за іпотечним договором та основним зобов`язанням не допускається у разі видачі заставної. Після видачі заставної перехід прав іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов`язанням до іншої особи здійснюється шляхом передачі заставної у встановленому цим Законом порядку (частина четверта статті 24 Закону України «Про іпотеку»).
Передача заставної здійснюється шляхом виконання на ній особою, якій належить заставна (індосантом), передавального напису (індосаменту) на користь іншої особи (індосанта) та передачі оригіналу заставної. 
Передача заставної шляхом вчинення індосаменту надає індосату всі права іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов`язанням. 
Індосат набуває прав іпотекодержателя з моменту державної реєстрації відомостей про передачу заставної в установленому законом порядку (частина 1 статті 26 Закону України «Про іпотеку»).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була придбана заставна АА № 000097, дата складання 06 березня 2014 року, яка була видана позивачем, мала підписи позивача, як іпотекодавця, та ОСОБА_4 , як боржника. Заставна оформлена відповідно до чинного законодавства, а саме статті 21 Закону України «Про іпотеку», на відповідному бланку, має всі необхідні реквізити та підписи, недоліки оформлення цінного паперу відсутні.
В тексті заставної вказано: розмір основного зобов`язання 587 058 грн 32 коп.; умови, на яких боржник повинен виконувати свої зобов`язання; наслідки невиконання боржником своїх зобов`язань.
Тобто, цей цінний папір оформлений відповідно до норм та правил законодавства без зауважень і порушень як до форми так і до змісту цінного паперу.

01 жовтня 2014 року між КС «КС Володар» (кредитор) та «Фінансова компанія Смарт Груп»укладений договір поруки № 1-10/14п (а.с. 24 т. 1).
03 грудня 2014 року «Фінансова компанія Смарт Груп» та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу заставної серія АА № 000097, який посвідчений 03 грудня 2014 року приватним нотаріусом КМНО Журавльовою Л.М. та зареєстрований в реєстрі №8663 (а.с. 31-33 т. 1)
11 квітня 2016 року приватним нотаріусом КМНО Мельник Н.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13 квітня 2016 року 13:48:36 проведено реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 97804532109 (а.с. 34 т. 1).
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (стаття 33 Закону України «Про іпотеку»).

Заставна, придбана відповідачем, відповідно до статті 22. Закону України «Про іпотеку», має поле для вчинення індосаменту, яке несе інформацію щодо руху цього цінного паперу, його вартості, реквізитів на ім`я (назва) власників цього цінного паперу, печатки та підписи відповідних осіб.
З індосаментного ряду вбачається що відповідач набув право на цей папір останнім з власників і тому саме він є кредитором по основному зобов`язанню та іпотекодержателем по іпотечному договору, який забезпечує вимоги по кредитному договору. 

За змістом статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час проведення державної реєстрації) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. 
Пунктами 5.2, 6.1.1 договору іпотеки від 06 березня 2014 року сторони передбачили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на розсуд іпотекодержателя шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки згідно з чинним законодавством України у порядку, передбаченому цим договором.
Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час проведення державної реєстрації) визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
В постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц зазначено висновки щодо необхідності подання державному реєстратору документа про оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Акцентовано увагу на тому, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 16 червня 2021 року у справі № 761/11601/19, повертаючи справу на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, вказала, що вважає необґрунтованими підстави для передачі справи на її розгляд та не вбачає, що справа містить виключну правову проблему, оскільки в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц вже висловлено правові висновки щодо необхідності подання державному реєстратору документа про експертну оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем та вказані висновки не потребують уточнення, а суди касаційної інстанції однаково застосовують ці висновки, що свідчить про усталеність судової практики.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07 вересня 2023 року № 345584742, вбачається, що для державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 приватному нотаріусу КМНО Мельник Н.О. подані такі документи: 
заставна, серія та номер: серія АА №?000097, видана 06 березня 2014 року, видавник: Кредитна спілка «КС Володар»;
договір купівлі-продажу заставної, серія та номер: 8663, виданий 03 грудня 2014 року, видавник ПНКМНО Журавльова Л.М.; 
договір іпотеки, серія та номер: 1743, виданий 06 березня 2014 року, видавник: ПНКМНО Журавльова Л.М.: 
вимога про усунення порушення, серія та номер: б/н, виданий 23 листопада 2015 року, видавник: ОСОБА_1 ; 
рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, фіскальні чеки та описи вкладення у «цінний лист», видавник: УДППЗ «УКРПОШТА» (а.с. 34 зі звороту т. 1).
Таким чином з указаної Інформації з Державного реєстру речових прав вбачається, що державна реєстрація права власності на квартиру проведена державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО Мельник Н.О. за ОСОБА_1 на підставі документів серед яких не було документа про експертну оцінку предмета іпотеки.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції представником відповідача у судовому засіданні 10 вересня 2024 року подано до суду копію звіту про оцінку майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складений оцінювачем директором ТОВ «Восток-Оценка» ОСОБА_6, дата оцінки: 20 листопада 2015 року (а.с. 29-40 т. 2).
Однак, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав наданий відповідачем до суду першої інстанції звіт про оцінку майна, яке є предметом іпотеки, не подавався державному реєстратору для проведення державної реєстрації права власності, а поданий до суду 10 вересня 2024 року лише після подання позивачем заяви про доповнення підстав позову, у якій вона посилалася на допущені порушення під час здійснення державної реєстрації щодо ненадання звіту про оцінку.
Також апеляційний суд враховує, що 22 січня 2024 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Климовим О.Ю. було подано до суду першої інстанції клопотання про витребування доказів, зокрема витребування у приватного нотаріусу КМНО Мельник Н.О. оригіналів документів, поданих ОСОБА_1 для державної реєстрації для державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 164-167 т. 1).
З протоколу судового засідання та дослідженого апеляційним судом технічного запису судового засідання від 22 січня 2024 року вбачається, що представник ОСОБА_1 - адвокат Сухоярська Л.М. заперечувала проти задоволення указаного клопотання, посилаючись на те, що усі оригінали документів, питання про витребування яких порушується позивачкою, у неї із собою (а.с. 168-169 т. 1).
Судом першої інстанції не витребувано докази, про які просила позивач у своєму клопотанні.
Згідно із статтею статті 12, частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
На підставі викладеного, враховуючи, що на час проведення державним реєстратором реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 , на порушення вимог частини 5 статті 37 Закону України «Про іпотеку» висновок про оцінку предмета іпотеки був відсутній, апеляційний суд дійшов висновку про порушення порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, що є самостійною підставою для задоволення позовних вимог.
Указані обставини залишені судом першої інстанції поза увагою.
Натомість судом першої інстанції безпідставно надано оцінку та встановлено обставини відносно доводів позовної заяви про не укладення, не підписання договору іпотеки та безгрошовості кредитного договору, за відсутності відповідних позовних вимог про це до належних відповідачів.
Апеляційний суд зауважує, що презумпція правомірності правочину, визначена статтею 204 ЦК України, відносно указаних договорів не спростована, позовних вимог про визнання їх недійсними не заявлено, а усіх сторін цих договорів до участі у вказаній справі не залучено, тому підстави для надання оцінки таким доводам та встановлення обставин щодо них відсутні.

Щодо строку позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У статті 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.
За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).
Згідно із частинами 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Вирішуючи питання щодо позовної давності, апеляційний суд враховує, що до з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07 вересня 2023 року № 345584742, вбачається, що для державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 приватному нотаріусу КМНО Мельник Н.О. подано зокрема вимогу про усунення порушення, серія та номер: б/н, виданий 23 листопада 2015 року, видавник: ОСОБА_1 та докази її направлення ОСОБА_2 .
З наявної у матеріалах справи копії указаної вимоги про усунення порушення від 23 листопада 2015 року вбачається, що у ній зазначено вимогу іпотекодержателя щодо погашення заборгованості та наміру звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с. 114-115 т. 1).
Однак у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 надсилалися вимоги з попередженням ОСОБА_2 про намір звернутися стягнення на предмет іпотеки саме шляхом визнання права власності на нього.
При цьому іпотечним договором визначено також можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса і реалізації, у подальшому, предмета іпотеки у порядку, передбаченому пунктом 5.3 цього договору, чинним законодавством України; застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченого сторонами у статті 6 цього договору (пункт 5.2 договору іпотеки).
Апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачці направлялося повідомлення про перереєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_1 ні від державного реєстратора, ні від ОСОБА_1 , позивач вказує, що дізналася про порушення свого права улипні 2023 року під час розгляду справи № 760/6034/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ТОВ «Траєкторія» про стягнення боргу.
З указаним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду 09 жовтня 2023 року.
При цьому відповідач не спростував тверджень позивачки та не довів, що було його процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, що ОСОБА_2 дізналася чи мала об`єктивну можливість дізнатися про порушення своїх прав раніше, доказів що відповідачем заявлено їй вимогу про звільнення квартири у той, чи інший спосіб з моменту державної реєстрації, суду не надано.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2025 року ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Климова О.Ю. підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - частина 1 статті 133 ЦПК України.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 1 073 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 коп.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Климова Олексія Юрійовича задовольнити.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 лютого 2025 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.
Позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішення державного реєстратора - задовольнити.
Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельник Наталії Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13 квітня 2016 року 13:48:36, за ОСОБА_1 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 97804532109.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 073 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Дата складення повного судового рішення 14 січня 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська