ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 р.	Справа № 619/7445/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: Болибок Є.А.) по справі № 619/7445/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції   
про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати незаконною та скасувати постанову Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції серія ЕНА № 06274827 від 04.12.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190,00 грн за порушення вимог передбачених ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначав, що є військовослужбовцем та керував транспортним засобом, належним військовій частині. Під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 надав працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, водночас ДПП безпідставно притягнуто його до відповідальності за не надання відповідного документу.
Зауважував, що номерний знак, який на думку поліцейських був не освітлений в темну пору доби, належить саме цьому транспортному засобу, під час зупинки транспортного засобу не був забруднений, символи на ньому чітко ідентифікувались на відстані 20 метрів і більше, а отже в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Звертав увагу, що ч. 1 ст. 121-3 КУпАП не передбачає відповідальності саме за не освітлення номерного знаку.
Вказував, що спірна постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення.
Крім того, просив врахувати порушення працівниками поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: не врахування пояснень ОСОБА_1 , не роз`яснення йому прав, передбачених статтями 268, 269 КУпАП, не надання можливості скористатись правовою допомогою. 
Як наслідок, вважав спірну постанову протиправною та просив її скасувати.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29.12.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції враховано неналежні докази на підтвердження вчинення правопорушення.
Вважає, що відеозаписи з бодікамер інших працівників поліції, а не інспектора, який проводив розгляд справи та складав спірну постанову не є достатніми доказами на підтвердження правомірності такої постанови. Зауважує, що на жодному відеозаписі не зафіксовано процес складання інспектором поліції постанови від 04.12.2025.
Вказує, що відеозапис з відеореєстратора № 472776 не містить зображення номерного знаку автомобіля, який належить військовій частині НОМЕР_1 , а отже не є належним доказом вчинення позивачем порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Натомість, реєстратор зі службового автомобіля не обліковується, не має номеру реєстрації, не визначає власника, не має інвентарного та номенклатурного номеру, а отже відеозаписи з такого пристрою не є допустимими доказами на підтвердження правомірності складання постанови.
Звертає увагу на не надання судом першої інстанції належної оцінки доводам позивача в частині порушення працівниками поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: не роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених статтями 268, 269 КУпАП, не надання можливості скористатись правовою допомогою, не повідомлення про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Просить врахувати, що судом першої інстанції при вирішенні справи використано висновки Верховного Суду, викладені у постанові, яка відсутня у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Крім того, вказує на порушення судом першої інстанції процесуального права, зокрема, зазначення у резолютивній частині десятиденного строку на апеляційне оскарження, всупереч ст. 295 КАС України.
Департамент патрульної поліції (далі - відповідач) не подав відзив на апеляційну скаргу.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.12.2025 поліцейським 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області сержантом поліції Онікієнко В.О. прийнято постанову серії ЕНА № 6274827, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1 190,00 грн (а.с. 62).
Згідно постанови, 04.12.2025 о 01:07 у м. Харків по вул. Академіка Павлова, 140, водій керував транспортним засобом Volkswagen НОМЕР_2 , не надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та здійснив рух на транспортному засобі з д.н.з. НОМЕР_2 , який був не освітлений в темну пору доби, чим порушив п. 2.9. «в» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Згідно з ч. 1 ст.121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу, зокрема, з номерним знаком неосвітленим тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підтвердження правомірності дій поліцейського та факту вчинення позивачем порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідачем надано відеозаписи з автомобільного відео реєстратору та бодікамери, про які також міститься посилання в оскаржуваній постанові від 04.12.2025.
На відеозаписі з автомобільного відеореєстратору 70mai зафіксовано рух транспортного засобу Volkswagen Transporter в темну пору доби з неосвітленим нормерним знаком, його символи можна встановити лише при наближенні до нього службового автомобіля УПП в Харківській області завдяки увімкненим у ньому фарам ближнього світла. За відеозаписом можна ідентифікувати транспортний засіб (марку, модель та державний номерний знак автомобіля), яким керував позивач.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що факт порушення позивачем вимог п.п. «в» п. 2.9 ПДР України підтверджений належними доказами.
Доводи апелянта про те, що автомобільний відеореєстратор 70mai не обліковується, не має номеру реєстрації, не визначає власника, не має інвентарного та номенклатурного номеру колегія суддів вважає припущеннями, не підтвердженими жодними доказами у справі.
Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, інспектором поліції дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується відеозаписом з бодікамери. 
Так, з відеозапису з бодікамери № 472776 вбачається, що позивачу, в тому числі роз`яснено його права, надано можливість користуватись правовою допомогою, чим спростовуються доводи апелянта в цій частині.
Щодо доводів скаржника про не повідомлення інспектором поліції про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає, що спірна постанова складена безпосередньо після зупинки транспортного засобу в присутності позивача, що свідчить про його обізнаність із часом розгляду справи про адміністративне правопорушення . Жодних клопотань щодо відкладення розгляду справи позивачем не заявлено.
Доводи апелянта щодо відсутності відеозаписів з бодікамери, зареєстрованої саме на інспектора поліції, яка здійснювала розгляд справи та складала спірну постанову колегія суддів оцінює критично, оскільки доказів, що наявний в справі відеозапис з бодікамери не належить особі, що склала постанову , матеріали справи не містять. 
Колегія суддів зазначає, що обов`язковим є зазначення у постанові відомостей про технічний засіб, за допомогою якого такі докази зібрані, спірна постанова містить посилання, в тому числі на відеореєстратор № 472776, за допомогою якого зроблено відеозапис процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги щодо складання інспектором поліції спірної постанови поза межами відеореєстратора колегія суддів вважає такими, що не свідчать про її протиправність.
Доводи апелянта, що відеозапис з бодікамери не містить зображення номерного знаку автомобіля, який належить військовій частині НОМЕР_1 , а отже не є доказом вчинення позивачем порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП колегія суддів зазначає, що доказом вчинення правопорушення є відеозапис з автомобільного відеореєстратора.
З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, відповідачем дотримано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а отже постанова від 04.12.2025 прийнята відповідачем правомірно, відповідно до закону в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.
Доводи скаржника про наявність посилань у судовому рішенні на постанову Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 594/5536/17, яка відсутня у Єдиному державному реєстрі судових рішень колегія суддів вважає такими, що не є достатніми підставами для скасування судового рішення.
При цьому колегія суддів зауважує про можливе допущення судом першої інстанції описки у реквізитах судового рішення Верховного Суду, яке враховано ним при вирішенні справи.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції процесуального права, а саме: зазначення у резолютивній частині десятиденного строку на апеляційне оскарження, всупереч ст. 295 КАС України колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне. 
Так, предметом спору у справі є постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені ст. 286 КАС України.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Тобто, частиною 4 ст. 286 КАС України встановлено спеціальний строк на апеляційне оскарження судових рішень з вищенаведеним предметом спору, який становить десять днів, тоді як ст. 295 КАС України встановлені загальні строки на апеляційне оскарження. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції роз`яснено сторонам у справі вірний строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29.12.2025 по справі № 619/7445/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц