ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/17043/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів:                    Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року (суддя Царікова О.В., повне судове рішення складено 13 серпня 2025 року) в справі № 160/17043/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ДМС) про:
визнання протиправною відмову №Б-391/6/1201-25/1201.4.3/6135-25 від 15 травня 2025 року у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХII;
зобов`язання оформити і видати паспорт громадянина України у формі книжечки, замість втраченого відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХII, без надання згоди на обробку персональних даних та враховуючи відкликання нею раніше наданої згоди на обробку персональних даних.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ.
Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.05.2025 про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ, та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовної заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Вказує на неврахування судом першої інстанції приписів Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25 березня 2015 року, Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, щодо того, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. 
За відомостями Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України позивач документована паспортом громадянина України, що містить безконтактний електронний носій, а діючим законодавством не передбачено обмін паспорта у формі ID-картки на паспорт  у формі книжечки зразка 1994 року.
Позивач звернулась до відповідача із заявою довільної форми, на яку листом надано відповідь із роз`ясненням вимог законодавства та алгоритму дій стосовно оформлення паспорту громадянина України у формі книжечки  зразка 1994 року. 
Враховуючи, що позивачем не дотримано порядку та форми поданих документів (відсутня заява-анкета), її заява розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян».
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач 08.05.2025 звернулася до відділу № 2 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила оформити і видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ без згоди на обробку своїх персональних даних. Крім того, 14.05.2025 року з аналогічною заявою позивач звернулася до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області. Однак, листами від 09.05.2025 року та 15.05.2025 року їй було відмовлено у видачі паспорта книжечки.
Листом від 09.05.2025 відділ №2 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області повідомлено, що на виконання пункту 3 постанови КМУ від 25.03.2015 р. № 302  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 р. № 456  затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 14.06.2019 р. за № 620/33591. Так, відповідно до положень пп. 7 пункту 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, у разі наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням) здійснюється обмін паспорта. Разом з тим, чинним законодавством не передбачено можливості обміну паспорта громадянина України у формі ID-картки на паспорт громадянина України зразка 1994 року, за бажанням (втратою).
Листом від 15.05.2025 Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що на виконання пункту 3 постанови КМУ від 25.03.2015 р. № 302 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 р. № 456  затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 14.06.2019 р. за № 620/33591. Так, відповідно до положень пп. 7 пункту 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, у разі наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням) здійснюється обмін паспорта. Разом з тим, чинним законодавством не передбачено можливості обміну паспорта громадянина України у формі ID-картки на паспорт громадянина України зразка 1994 року, за бажанням (втратою).
Врахувавши висновок Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17, суд першої інстанції вважав, що відмова у видачі паспорту громадянина України зразка 1994 року відповідно до наведених відповідачем аргументів є протиправною.
Оскільки позивачем при зверненні до відповідача із заявою про видачу паспорта у вигляді книжечки у зв`язку з втратою попереднього не було надано: 1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі - заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку; 2) рішення суду; 3) заяву; 4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта); 6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України); 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб), суд  першої інстанції дійшов висновку про  визнання протиправною відмови Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області у видачі позивачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ та зобов`язання Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ, та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.
Суд визнає приведений висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданим 05 червня 2023 року органом 1211 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, строком дії до 05 червня 2033 року; паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 05 червня 2023 року органом 1211 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, строком дії до 05 червня 2033 року. 
ОСОБА_1 мас присвоєний унікальний номер запису в реєстрі (УНЗР) №19810313-09528 за особистим волевиявленням. 
ОСОБА_1 08 травня 2025 року звернулась до відділу №2 у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області з проханням оформити паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року на підставі Положення про паспорт громадянина України від 26.06.1992 року № 2503-Х1І у зв`язку з втратою паспорта громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 . 
ОСОБА_1 14 травня 2025 року звернулась з аналогічною заявою до ГУ ДМС у Дніпропетровській області. 
Листом від 27 травня 2025 року відділ № 2 у м. Дніпрі ГУ ДМС та листом від 15 травня 2025 року ГУ ДМС  повідомили позивача, про відсутність підстав оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, а також про те, що чинним законодавством не передбачено можливості обміну паспорта громадянина України у формі ID-картки на паспорт громадянина України зразка 1994 року, за бажанням (втратою).
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
За змістом частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.
Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI  (далі - Закон  № 5492-VI) визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.
Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Відповідно до частин першої – другої статті 14 Закону 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.
Згідно з частинами першої – другої статті 21 Закону 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною четвертою статті 21 Закону 5492-VI передбачено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
За положеннями пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (далі – Положення №2503-ХІІ), бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 16 Положення № 2503-XII обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.
Відповідно до пункту 17 Положення № 2503-XII для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35х45 мм.
Пунктами 1-2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (далі - Порядок № 302), передбачено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Пункт 6 Порядку № 302 визначає, що обмін паспорта здійснюється у разі:
1) зміни інформації, внесеної до паспорта, у тому числі у зв`язку із зміною написання латинськими літерами складових імені “прізвище”, “ім`я” у документах, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України (крім додаткової змінної інформації);
2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням);
3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта;
4) закінчення строку дії паспорта;
5) непридатності паспорта для подальшого використання (паспорт/фотокартка має пошкодження (та/або відсутня його/її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, власне ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дають змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, зокрема внесення змін до персональних даних особи/найменувань органу/штампа/печатки, пошкодження, які блокують можливість зчитування, а також внесення змін до інформації безконтактного електронного носія);
6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток;
7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).
Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року № 456, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року за № 620/33591, затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Тимчасовий порядок).
Пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.
Пунктом 1 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку встановлено, що обмін паспорта здійснюється в разі: 1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних/найменуванні органу/штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа.
Згідно з пунктом 2 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 260/99/19, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України, до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Подана ОСОБА_1 заява за своєю суттю і формою не є підставою для оформлення паспорта громадянина України, процедура якого визначена Положенням № 2503-XII, у цій заяві позивач не навів та не довів жодну з обставин, яка дає правові підстави для заміни паспорту у формі ID-картки на паспорт у формі книжечки.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 самостійно звернулась з заявами-анкетами від 24 травня 2023 року щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон у формі ID-картки та 05 червня 2023 року отримала паспорт у формі ID-картки № НОМЕР_1 . 
Тому суд наголошує на відсутності підстав у органу ДМС для видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки) в контексті правовідносин, що склались у цій справі.
Правозастосування, застосоване судом в цій справі, відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 21 грудня 2022 року в справі № 160/1/21, у якій спірними були правовідносини, що є подібними правовідносинам в цій справі, та який враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.
Висновок суду першої, яким частково підтримана позиція позивача, суд визнає помилковим. 
Фактично висновок суду першої інстанції ґрунтується на тому, що підставою для відмови у видачі позивачу паспорта громадянина України відповідач зазначив відсутність відповідного рішення суду, що не передбачено пунктом 1 розділу Х Тимчасового порядку, й ця обставина не може бути підставою для відмови у видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.
Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не приймалось рішення про відмову у видачі паспорту у формі книжечки, а у листах надано роз`яснення питання оформлення паспортного документу.
Крім того, враховуючи недотримання саме позивачем процедури, встановленої приведеними вище нормативними актами, (як мінімум, відсутність заяви-анкети) у відповідача не виник обов`язок із оформлення паспортного документа у формі книжечки.
Також суд визнає хибними доводи позивача про відкликання нею згоди на обробку персональних даних із використанням засобів Єдиного державного демографічного реєстру  як підставу позову.
Закон № 5492-VI не містить приписів стосовно вилучення інформації стосовно особи із Реєстру.
Відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року № 2297-VI (далі - Закон №2297-VI) суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.
За положеннями частини другої та третьої статті 15 Закону № 2297-VI персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; 2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом; 3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку.
Верховним Судом у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 260/99/19 погоджено висновок суду апеляційної інстанції та зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру оскільки спеціальним законом, а саме Законом України “Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус” № 5492, не передбачено підстав для вилучення такої інформації. 
Присвоєння унікального номера особі як порушення її права на свободу віросповідання, не можуть слугувати підставою для того, щоб порушувати/не виконувати вимоги Закону України № 5492-УІ та/чи робити з нього винятки. 
Приведені позивачем у позовній заяві доводи щодо необхідності врахування  висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду при розгляді зразкової справи №806/3265/17, а також у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі №240/575/20, від 19 липня 2021 року у справі №280/851/20 та інших, суд відхиляє, позаяк правові висновки, викладені у вказаних позивачем постановах Верховного Суду, зроблені у правовідносинах, які за своїм змістом, обсягом та юридичною природою не є в повній мірі подібними до тих, які виникли у цій справі, а тому не можуть слугувати релевантними до застосування у даній справі.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції  неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за  правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України  розглядаються за правилами загального позовного провадження,  судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку,  крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 311, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,   

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року в справі № 160/17043/25 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року в справі № 160/17043/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Ухвалити в справі № 160/17043/25 нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 08 грудня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 08 грудня 2025 року. 
   
    Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов