ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/11516/25
категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання виключити його з військового обліку від 02.04.2025року згідно військово - облікового документа № 02042025137997180008.
Як зазначено в позові, 02.04.2015 року рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 Позивача було взято на військовий облік. Зазначене рішення Позивач вважає протиправним.
Зазначає, що з 10.02.1999року ІНФОРМАЦІЯ_3 був поставлений на військовий облік призовників. Разом з тим, Позивач згідно вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 10.11.2003року був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ст.15.ч3.,ст.185ч.3 Кримінального кодексу України. Згідно вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 25.11.2008року Позивач був засуджений за скоєння злочину, передбаченого сч.1 ст.121 Кримінального кодексу України. Згідно вироку Шевченківського районного суду м.Києва від 21.11.2012року Позивач був засуджений за скоєння злочину, передбаченого сч.1 ст.121 Кримінального кодексу України. В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальна справа щодо звинувачення Позивача у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.262 Кримінального кодексу України.
За вказаних обставин та відповідно до вимог п.1 ч.1 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Позивач вважає, що незаконно перебуває на військовому обліку з 02.04.2025року. 

Ухвалою від 24.04.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

14.05.2025 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій Позивач просить винести ухвалу, якою заборонити вчиняти Відповідачу відносно Позивача ОСОБА_1 мобілізаційні дії, а саме:
• здійснювати призов на військову службу,
• накладати адміністративні стягнення,
• оголошувати розшук,
• вчиняти інші, передбачені чинним законодавством України, мобілізаційні дії.

Ухвалою суду від 15.05.2025року у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Представником Позивача ухвала суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову було оскаржено в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025року в задоволенні апеляційної скарги представника Позивача було відмовлено.

07.01.2026року адміністративна справа повернулася із Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Представник Відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відзиві на позов проти позову заперечує і підтверджує, що з 02.04.2025року Позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних. На думку представника Відповідача, постановка Позивача на такий облік є правомірною та узгоджується із вимогами пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач з 02.04.2025року перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Позивач вважає, що є особою, засудженою за вчинення кримінальних злочинів, а тому відповідно до вимог п.1 ч.1 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не підлягає перебуванню на військовому обліку з 02.04.2025року. 

Суть спірних відносин між сторонами зведена виключно до правомірності рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про взяття Позивача з 02.04.2025року на військовий облік військовозобов`язаних.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно з частинами 1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Судом встановлено та не заперечується Відповідачем, що Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно військово - облікового документа № 02042025137997180008 з 02.04.2025року перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд частково погоджується із доводами представника Позивача, викладеними у позові, що відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №2232-XII на військовий облік призовників підлягають громадяни України віком до 25 років, в тому числі які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку.
Безспірно, Позивач є собою якій виповнилися 25 років і яка раніше згідно посвідчення про прописку перебувала на військовому обліку призовників.

Разом з тим, представник Позивача не врахував, що в розумінні вимог частини 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;
призовники - особи, які взяті на військовий облік;
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Приписами статті 33 Закону №2232-XII прямо передбачено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно, в Україні ведеться окремо військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Представник Позивача не врахував, що правові норми пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №2232-XII визначають категорію громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік призовників. 
Як вже зазначалося судом, Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно військово - облікового документа № 02042025137997180008 з 02.04.2025року перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Категорії громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних врегульовано правовими нормами пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-XII, а не пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №2232-XII, як помилково вважає представник Позивача. 

Представник Позивача не врахував, що відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 37 цього ж Закону №2232-XII (в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024) підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України громадяни України, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.
Зазначене свідчить, що Позивач з набуттям чинності пункту 2 частини першої статті 37 цього ж Закону №2232-XII (в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024) підлягав взяттю на військовий облік військовозобов`язаних після відбування покарання в установах виконання покарань.

Одночасно суд враховує, що перелік осіб, які підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, до яких відноситься Відповідач, є вичерпним та наведений в частині 6 статті 37 цього ж Закону №2232-XII, а саме: 
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі;
5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом;
6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Зазначене дає суду підстави зробити висновок, що в розумінні вказаних вимог частини 6 статті 37 Закону №2232-XII вчинення Позивачем злочинів та засудження до відбування покарань за їх вчинення не є підставою для його виключення з військового обліку у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, взяття Позивача з 02.04.2025року на військовий облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 не протирічить вимогам Закону №2232-XII, а тому позовні вимоги Позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають, так як не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні. 

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд
вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

30.01.26