Номер провадження: 33/813/2371/25
Номер справи місцевого суду: 523/22737/25 
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2025 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2025 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 гривні.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №488003 від 19 жовтня 2025 року вбачається, що 19 жовтня 2025 року о 16 годині 17 хвилин у м. Одеса по вул. Отамана Головатого, 151, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в стані алкогольного сп`янінні. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням алкотестера Драгер 7510 ARLMO 426, тест 2289. Результат – 1.85 проміле. З результатом згоден. Чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідальність за що передбачена ст. 130 КУпАП.
Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2025 року скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржуване рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, оскільки суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи.
Вказує, що суд безпідставно встановив факт керування транспортним засобом, тест «драгер» проведено з порушенням вимог законодавства, а саме: не надано сертифікат перевірки та калібрування приладу та дати огляду, не було вручено роздруківку результату, відеозапис не містить повної послідовності огляду.
Працівники поліції не запропонували медичний огляд у закладі охорони здоровя, що є прямим порушення порядку і інструкції.
Зазначає, що відеозапис є неповним і не забезпечує безперервність фіксації події.
Відсутні свідки, хоча поліція фіксувала відмову або процедуру огляду.
Протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, оскільки не містить повного опису події.
Звертає увагу, що суд першої інстанції проігнорував презумпцію невинуватості, обов`язок тлумачити сумніви на користь особи та практику Верховного Суду щодо відсутності складу правопорушення без доведеного факту керування.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме: протоколом серії ЕПР1 №488003 від 19 жовтня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19 жовтня 2025 року; роздруківкою Драгер 7510 Arlmo 426, тест №2289, результат позитивний 1.85 % проміле; довідкою з інформаційного порталу Національної поліції 19 жовтня 2025 року, згідно електронної бази ІПНП України: ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, посвідчення водія НОМЕР_1 отримував; відеозаписом з б/к №471818,471008..
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №488003 від 19 жовтня 2025 року вбачається, що 19 жовтня 2025 року о 16 годині 17 хвилин у м. Одеса по вул. Отамана Головатого, 151, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в стані алкогольного сп`янінні. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням алкотестера Драгер 7510 ARLMO 426, тест 2289. Результат – 1.85 проміле. З результатом згоден. Чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідальність за що передбачена ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 , в поясненнях міститься лише підпис ОСОБА_1 , та будь яких пояснень чи то заперечень останній не надавав;
- даними огляду водія ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 (ARLM 0314), тест огляду №2289 від 19 жовтня 2025 року, згідно якого встановлено 1,85 проміле алкоголю в організмі ОСОБА_1 , висновок підписаний ОСОБА_1 без будь яких зауважень;
- відеозаписами, що міститься в матеріалах справи.
- довідкою з інформаційного порталу Національної поліції 19 жовтня 2025 року, згідно електронної бази ІПНП України: ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням не заслуговують на увагу апеляційного суду, з огляду на наступне.
Статтею 256 КУпАП та «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 встановлені вимоги щодо форми та змісту протоколу про адміністративне правопорушення.
Зокрема, в силу ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Згідно з п. 9 розділу ІІ вказаної «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень); у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень); у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчу є особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла)); у графі «чи притягався (лася)до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності); у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол); у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).
Вказані реквізити протоколу в силу вимог п. 6 розділу ІІ зазначеної Інструкції заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.
Згідно з п. 15 розділу ІІ, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
На переконання апеляційного суду, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений в установленому законом порядку, такий відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Виходячи з вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що протокол щодо ОСОБА_1 від 19 жовтня 2025 року серія ЕПР1 №488003 від 19 жовтня 2025 року, складений належним чином та є достатнім і законним доказом по справі, який цілком обґрунтовано судом першої інстанції було взято до уваги при винесенні ним рішення.
Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу Драгер, ОСОБА_1 не було роз`яснено право пройти такий огляд у медичному закладі та його не було направлено у встановленому законом порядку для проведення огляду в медичному закладі, оскільки, ОСОБА_1 не заперечував результатів приладу Драгер, а згідно вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд особи яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я, у разі незгоди водія проходити такий огляд поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляду.
Крім того, сам ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції та безпосередньо апеляційної інстанції не заперечував вказані події викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та вину визнавав.
Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не залучили свідків під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, у разі застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису, згідно чинних норм КУпАП, поліцейські не зобов`язанні залучати двох свідків.
В даному випадку до матеріалів справи долучені відео з архіву ПВР №471818, №471008, якими зафіксовано процедуру огляду  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, та процес складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП залучати двох свідків не обов`язково, та зазначене не свідчить про порушення процедури огляду на стан сп`яніння.
Твердження апелянта відносно того, що відеозапис не був безперервним апеляційний суд оцінює критично, оскільки відеозапис, який міститься в матеріалах справи дає можливість зробити висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних відеокамер відображає із достатньою повнотою стан водія ОСОБА_1 , його поведінку, а саме те, що він жодним чином не заперечував результатів огляду, та те, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що поліцейський не надав ОСОБА_1 сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу Драгер, не приймаються до уваги апеляційним судом, так як чинним законодавством не передбачений такий обов`язок поліцейського без вимоги особи, яка проходить вказаний тест.
Крім того, з самої роздруківки чека драгеру вбачається, що дата останнього градуювання 10.07.2025.
Твердження скаржника, що він не керував транспортним засобом спростовується наданим відеозаписам, та тим, що ОСОБА_1 на місці події та не заперечував такі обставини, а також в суді першої та апеляційної інстанції визнав викладені у протоколі події та вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, яке йому інкримінується.
Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.
Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом, однак у судовому засіданні апелянт визнав вину у вчиненому адміністративному правопорушенні.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 15 грудня 2025 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                          В.В. Кострицький