Справа № 738/153/26 
№ провадження 3/738/116/2026  

Постанова
 
іменем України
10 лютого 2026 року      місто Мена Чернігівської області
Менський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Парфененко О. Я., за участю секретаря судового засідання Зубкович Н. Ф., pозглянувши справу про адміністративне правопорушення за статтею 173 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , 
встановив:
 
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 19 січня 2026 року, ОСОБА_1 19 січня 2026 року о 18 годині 42 хвилини, знаходячись в Менській міській лікарні по вулиці Шевченка, 61 в місті Мена Корюківського району Чернігівської області, виражався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 173 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Європейський суд з прав людини в пункті 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, рішення у справі «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, що узгоджується із положеннями частини першої статті 268 КУпАП. 
Суд дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 940244 від 19 січня 2026 року;
- рапорт № 460 від 19 січня 2026 року, відповідно до якого 19 січня 2026 року о 18 годині 11 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102, що 19 січня 2026 року о 18 годині 11 хвилин до приймального відділення Менської МЛ, ШМД доставлений невідомий чоловік в алкогольному сп`янінні, має переохолодження, буде знаходитися у приймальному;
- постанову серії ЕГА № 1959005 в справі про адміністративне правопорушення від 19січня 2026 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП (перебування у громадському місці у п`яному вигляді), накладено стягнення у виші штрафу у розмірі 51,00 грн;
- поясненнями ОСОБА_2 від 19 січня 2026 року, відповідно до яких, вона працює в приймальному відділенні Менської міської лікарні, 19 січня 2026 року ЕМД до приймального відділення був доставлений в алкогольному сп`янінні невідомий чоловік, який не надавав своїх даних, тому викликала поліцію. По прибуттю поліції було встановлено особу – ОСОБА_1 , житель села Синявка. У ОСОБА_1 було переохолодження, тому госпіталізований до терапевтичного відділення. Претензій до нього не має, допомоги поліції не потребує;
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано розмову працівника поліції із ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, веде себе спокійно, ніяких агресивних дій по відношенню до медичних працівників, працівників поліції чи інших осіб не вчиняв.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та інші докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією статті 173 КпАП України встановлена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого.
Хуліганські дії нерідко супроводжуються насильством, але головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив громадський порядок, а саме знаходячись в приміщенні Менської міської лікарні по вулиці Шевченка, 61 в місті Мена Корюківського району Чернігівської області виражався нецензурною лайкою.
Під час розгляду справи, суд не встановив достеменних відомостей, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 громадського порядку, оскільки до протоколу не додано жодного доказу на підтвердження обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно із вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією статті 173 КУпАП, зокрема доказів, що ОСОБА_1 19 січня 2026 року порушив громадський порядок 
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, оскільки до протоколу на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, не додано доказів.
Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. 
За таких обставин, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями пункту першого статті 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 23, 163-1, 251, 247, 294 КУпАП, суд
постановив:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. 
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя         О.Я. Парфененко