ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3309/26 Справа № 215/5443/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року м. Кривий Ріг 
справа № 215/5443/24
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач  ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ»
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2025 року, яке ухвалено суддею Квятковським Я. А.у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 08 грудня 2025 року, 

УСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовна заява мотивована тим, що 09 лютого 2024 року в АДРЕСА_1 , з вини ОСОБА_2 , сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки Ford Fusion, державний рєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить прзивачу ОСОБА_1 . 
З метою встановлення суми збитків, ОСОБА_1 звернувся до судового експерта Чивчиша О.П., який провів огляд пошкодженого автомобіля марки Ford Fusion, державний рєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до висновку експерта вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля марки Ford Fusion, державний рєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 166 298,79 грн. 
28 лютого 2024 року на адресу ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» позивачем було надіслано копію постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2024 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки Ford Fusion, державний рєстраційний номер НОМЕР_1 . 
01 березня 2024 року ОСОБА_1 від ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» надійшло повідомлення про те, що сума страхового відшкодування складає 72 376,59 грн. 
20 березня 2024 року на адресу ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» позивачем була скерована заява про перерахунок суми страхової виплати у розмірі 160 000 грн. 
21 березня 2024 року від ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» надійшло повідомлення про те, що сума страхового відшкодування складає 120088,51 грн. 
29 березня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» здійснило страхове відшкодування у сумі 120 088,51 грн. 
26 квітня 2024 рку на адресу ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» позиваечм була скерована заява перерахунок суми страхової виплати у сімі 39 911,49 грн, однак відповідачем відмовлено у виплаті страхового відшкодування в розмірі 39 911,49 грн.
На підставі наведенного вище позивач просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» матеріальну шкоду в розмірі 39 911,49 грн, згідно ліміту страхування. Також позивач просив стягнути решту матеріального збитку у розмірі 6 298,79 грн з ОСОБА_2 та моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 30 000 грн, так як він зазнав внаслідок пошкодження майна, зазнав моральних страждань, витратив багату часу на усунення наслідків від ДТП. За весь цей час ОСОБА_2 жодного разу не надавав будь-якої матеріальної допомоги у відновленні належного позивачу автомобілю, станом здоров`я не поцікавився.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 6 298,79 грн, витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 6 000 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, а всього стягнуто 32 298,79 грн.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 39 911, 49 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_1 судовий збір по 1 211,20 грн, з кожного.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» та ухвалити в цій частині нове рішення по справі про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог позивача, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неповне дослідження обставин справи. 
Апеляційна скарга, обґрунтована тим, що позовні вимоги позивача до ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» є незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволення. 
Апелянт зазначає, що дійсно у страховій компанії була застрахована відповідальність відповідача, сума страхової виплати визначена ним у встановленому законом порядку згідно звіту про оцінку транспортного засобу, за замовленням страхової компанії. ПрАТ «Страхова компанія «УСГ», у передбачний чинноим законодавством строк, направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, тому позивач взагалі не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру збитків, що в повній мірі кореспондується з висновками, викладеними в постаові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 301/1075/15.
Крім того посилається на те, що судом першої інсанції не було дослідено Звіт № 157149 від 16 березня 2024 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, не встановлено фактичних обставин справи та безпідставно покладено в основу рішення висновок № Д2/03/24 від 15 березня 2024 року, який в свою чергу є незаконним та необгрунтованим, оскільки експертом були порушені норми відповідної Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів і Національних стандартів, та як наслідок, експертом невірно розраховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля та вартість відновлювального ремонту. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2025 року в частині часткового задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 39 911, 49 грн.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 09 лютого 2024 року у м. Кривий Ріг, по вул. Олексія Солом`яного біля буд. 100 відбулось ДТП за участю автомобіля марки Ford Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача і автомобіля марки Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який у порушення вимог ПДР України допустив зіткнення з автомобілем позивача (а.с.18-19).
По даному факту було складено протокол про адміністративне правопорушення і згідно постанови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 28 квітня 2024 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.20-21).
Автомобіль марки Ford Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 (а.с. 16,17).
Відповідальність власника автомобіля марки Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «УСГ». Розмір страхової суми за шкоду майну - 160 000 грн, франшиза - 0 грн (а.с.63).
07 лютого 2024 року до вказаної страхової компанії надійшло повідомлення про ДТП (а.с.122-125).
15 лютого 2024 року позивач звернувся ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.126).
Згідно висновку судового експерта Чивчиш О.П. від 15 березня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля марки Ford Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 166 298,79 грн. Вартість проведення експертизи становить 6 000 грн. ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» та ОСОБА_2 було направлено повідомлення про час та місце проведення огляду автомобіля марки Ford Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП (а.с.22,23-51,52).
Згідно звіту ФОП ОСОБА_3 від 16 березня 2024 року, складеного за замовленням ПрАТ «Страхова компанія «УСГ», вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та ПДВ складає 135 489,56 грн (а.с.127-155).
Згідно страхового акту і повідомлення від 29 березня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» сума страхового відшкодування складає 120 088,51 грн. 29 березня 2024 року на користь позивача ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» здійснено страхове відшкодування у сумі 120 088,51 грн (а.с.58,59).
26 квітня 2024 року на адресу ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» представником позивача була скерована заява про перерахунок і виплату суми страхової виплати 39 911,49 грн (а.с.60-61).
Згідно відповіді ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування в розмірі 39 911,49 грн.
Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь позивача  матеріальної шкоди у розмірі 39 911, 49 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає в повній мірі.
За приписами частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Положеннями статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Оскільки у цій справі спірним є питання відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, то визначаючи розмір заподіяної шкоди, суд правильно керувався також нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1961-IV).
Згідно із статтею 3 цього Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац 1 пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).
При цьому зазначений Закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.
Статтею 28 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Згідно зі статтею 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18, від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18.
Аналіз змісту заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та позиції ПрАТ «СК «УСГ» дає підстави для висновку, що спір у цій справі полягає у визначенні розміру завданої майнової шкоди, зокрема, вартості автомобіля позивача в пошкодженому стані після ДТП (вартість придатних до експлуатації залишків транспортного засобу).
На підтвердження розміру відшкодування майнової шкоди позивачем надано висновок судового експерта Чивчиш О.П. від 15 березня 2024 року № Д2/03/24, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля марки Ford Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 166 298,79 грн.
Натомість, ПрАТ «СК «УСГ» надано суду звіт про оцінку автомобіля марки Ford Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за № 157149 від 16 березня 2024 року, складений ФОП ОСОБА_3 на замовлення страховика, відповідно до якого ринкова вартість вказаного транспортного засобу з врахуванням пошкоджень, наявних після ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає 397 732,84 гривень (том 1 а.с. 127-155).
Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).
Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Згідно пункту 2.2. Методики утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників.
Відповідно до пункту 7.17 Методики якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.
За пунктом 7.18 Методики вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ.
Тобто, навіть при утилізації транспортного засобу залишаються придатні до подальшої експлуатації деякі агрегати, вузли, деталі які є справними і мають свою ціну та їх можна демонтувати і реалізувати для подальшої експлуатації.
З цього випливає, що вартість придатних до експлуатації залишків - це реальна ціна автомобіля в пошкодженому вигляді, враховуючи деталі, які можуть бути реалізовані з урахуванням витрат на їх демонтаж, зберігання і продаж.
Згідно із пунктом 7.19 Методики у разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ.
Відповідно до пункту 7.20 Методики вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а у разі необхідності - дефектування.
Згідно з пунктом 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.
Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення
Дослідивши надані сторонами висновки автотоварознавчих досліджень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у питанні визначення вартості пошкодженого автомобіля після ДТП слід надати перевагу як належному та достовірному доказу висновку судового експерта Чивчиш О.П. від 15 березня 2024 року № Д2/03/24, складеному на замовлення позивача, адже цей звіт ґрунтується на безпосередньому технічному огляді наявних пошкоджень та оцінці їх кваліфікованим оцінювачем. Крім того, ФОП ОСОБА_3 , яким на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» було складено звіт № 157149 від 16 березня 2024 року, про кримінальну відповідальність за правильність дослідження не попереджався, сам звіт є суперечливим, в ньому відсутні посилання на джерела, які враховувались при обчисленні цін на запчастини.
За таких обставин судом першої інстанції правильно зазначено, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, становить 166 298,79 гривень.
Оскільки ПрАТ «СК «УСГ» виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 120 088,51 гривень, що є недостатнім для покриття реального розміру заподіяних ОСОБА_1 збитків з урахуванням загального страхового ліміту за обов`язковим і добровільним договорами страхування у загальному розмірі 160 000 гривень, суд першої інстанції, врахувавши ту обставину, що розмір виплаченого страхування у встановленому порядку не був погоджений позивачем, дійшов цілком законного і обґрунтованого висновку, що страхова компанія має доплатити ОСОБА_1 39 911,49 гривень.
З огляду на встановлені обставини справи, стягнення такої суми недоплаченого страхового відшкодування з відповідача, як страховика винної в ДТП особи, у даному випадку відповідає вимогам законодавства та змісту страховим зобов`язанням ПрАТ «СК «УСГ».
Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують вказаних вище висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів, а саме звітів про оцінку вартості матеріального збитку, яким суд надав належну правову оцінку відповідно до вимог статей 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України.
Заперечуючи проти визначеної суб`єктом оціночної діяльності на замовлення позивача ринкової вартості автомобіля марки Ford Fusion, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідач під час розгляду справи не скористався своїм правом та не заявляв клопотань про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, а суд першої інстанції відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) та всупереч доводів апеляційної скарги не мав підстав з власної ініціативи призначати таке експертне дослідження.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру збитків, що кореспондується з постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 301/1075/15, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Згідно з пунктами 34.1, 34.2 статті 34 Закону № 1961-ІV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
У відповідності до пункту 34.3 статті 34 Закону № 1961-IV якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, зокрема зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).
Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Разом з тим, пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
У відповідності до пункту 36.7 статті 36 Закону № 1961-IV рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
Тлумачення зазначених правових норм спеціального закону у взаємозв`язку із загальними нормами цивільного законодавства призводить до висновку, що в контексті встановлених судом в цій справі фактичних обставин, одержавши страхову виплату, потерпілий не позбавляється права на реальне відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків, в тому числі у судовому порядку.
Крім того, статті 2, 22, 29, 34, 36 Закону № 1961-IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 320/9174/15-ц.
В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Посилання відповідача на висновки, які містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 301/1075/15, є нерелеватними спірним правовідносинам.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) наголосила на тому, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Отже, безпідставними є посилання апеляційної скарги про те, що ПрАТ «СК «УСГ» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 в повному обсязі шляхом сплати страхового відшкодування у розмірі 120 088,51 грн.
Суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, вірно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, які відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційну скаргу ПрАТ «СК «УСГ» необхідно залишити без задоволення, а рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2025 року в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «УСГ» про відшкодування шкоди - без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 82 210,28 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складений 27 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: